Справа№ 328/4570/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 квітня 2015 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Гавілей М.М.
при секретарі: Галигіній Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Токмак цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-
Позивач зазначає, що він свої зобов'язання за вказаним вище кредитним договором виконав в повному обсязі. Разом з тим, відповідач-1 порушив строки повернення кредиту та сплати процентів, у зв'язку з чим у останнього станом на 18.12.2014 року перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 11 140,02 доларів США та 4 459 092,71 грн., яка складається з: 8538,91 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 2601,11 доларів США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту; 4436317,73 грн. - сума пені за прострочку виконання грошових зобов'язань; 22 774,98 грн. - сума трьох процентів річних від простроченого грошового зобов'язання.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував, також просив стягнути витрати, пов'язані з публікацією оголошення про виклик відповідачів в судове засідання в розмірі 840 грн.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином через оголошення у пресі, що відповідає вимогам ст. 74 ЦПК України, письмових заперечень на позов не надали.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст. 526, 527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Судом встановлено, що 26.12.2006 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» (назва якого була змінена на ПАТ «РОДОВІД БАНК») та відповідачем-1 ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № Д017/АА-012.06.1.
Встановлено, що ПАТ «РОДОВІД БАНК» виконало свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 01.12.2006 року по 31.12.2006 року.
08.08.2008 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору № Д017/АА-012.06.1 від 26.12.2006 року, відповідно до умов якої п.1.5. Кредитного договору було викладено у новій редакції та збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 12,5% на 14,5%.
Відповідно до п.3.9. Кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати банку за кожен день прострочення пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості.
Так, відповідач-1 скористався кредитними коштами, але свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, а тому станом на 18.12.2014 року перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 11 140,02 доларів США та 4 459 092,71 грн., яка складається з: 8538,91 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 2601,11 доларів США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту; 4436317,73 грн. - сума пені за прострочку виконання грошових зобов'язань; 22 774,98 грн. - сума трьох процентів річних від простроченого грошового зобов'язання, що нараховані в порядку ст. 625 ЦК України.
Крім того, судом встановлено, що в забезпечення вищевказаного Кредитного договору між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та відповідачем-2 ОСОБА_2 було укладено Договір поруки від 26.12.2006 року, згідно умов якого ОСОБА_2 поручилася перед кредитором за виконання ОСОБА_1 обов'язку по зобов'язаннях, що випливають з Кредитного договору № Д017/АА-012.06.1 від 26.12.2006 року.
Відповідно до п. 1.1. Договору поруки, у відповідності з цим Договором Поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань Тараш Ю,М. за кредитним договором №Д017/АА-012.06.1 від 26.12.2006 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між Банком і Позичальником.
Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Судом встановлено, що 21.12.2007 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» (назва якого була змінена на ПАТ «РОДОВІД БАНК») та відповідачем-1 ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № Д017/АА-087.07.2.
Встановлено, що ПАТ «РОДОВІД БАНК» виконало свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, що підтверджується випискою з особового рахунку за 21.12.2007 року.
08.08.2008 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору № Д017/АА-087.07.2 від 21.12.2007 року, відповідно до умов якої п.1.5. Кредитного договору було викладено у новій редакції та збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 12,5% на 14,5%.
Відповідно до п.3.9. Кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати банку за кожен день прострочення пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором.
З огляду на викладене, відповідач-1 свої зобов'язання за кредитними договорами належним чином не виконав, а тому заборгованість підлягає стягненню солідарно з нього та ОСОБА_2 як з поручителя за кредитним договором №Д017/АА-012.06.1 від 26.12.2006 року, а також з відповідача-1 на користь позивача - по кредитному договору № Д017/АА-087.07.2 від 21.12.2007 року.
Разом з тим, за правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Право суду вирішувати питання про зменшення розміру пені згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України підтверджено правовою позицією Верховного Суду України (справа №6-100цс14), згідно якої визначено, що частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обв'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
Конституційний Суд України, у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами.
Станом на 30.04.2015 року НБУ встановив офіційний курс валюти: 100 доларів США - 2104,68 грн.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № Д017/АА-012.06.1 від 26.12.2006 року вбачається, що сума пені за несвоєчасне виконання умов кредитного договору становить 4436317,73 грн., що в 18 разів перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту і відсотках, за кредитний договором № Д017/АА-087.07.2 від 21.12.2007 року - 6434163,01 грн., що в 9 разів перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту і відсотках,
Оскільки матеріали справи не місять доказів того, що кредитор вживав заходів щодо зменшення розміру неустойки, зволікав зі зверненням до суду з позовом, розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань є значною сумою, а тому суд вважає за можливе зменшити розмір пені до суми простроченої заборгованості по тілу кредиту і заборгованості по відсотках за кредитний договором № Д017/АА-012.06.1 від 26.12.2006 року - до 234497,42 грн., за кредитним договором № Д017/АА-087.07.2 від 21.12.2007 року - до 661599,60 грн., в порядку ч.3 ст.551 ЦК України.
Саме такий розмір пені суд вважає таким, що відповідає загальними засадам цивільного судочинства.
Заходи відповідальності за порушення грошового зобов'язання та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена. Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі N6-49цс12, від 30 жовтня 2013 року у справі N 6-59цс13. Згідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом ст. 552, частини другої ст. 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації ( плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними від сплати кредиторові, тому слід виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати відповідачем неустойки( пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.
Аналіз норм ст. 99 Конституції України, статей 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання, є національна валюта України - гривня. Отже, у національній валюті України підлягають обчисленню та стягненню й інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України (постанова судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 липня 2014 р. у справі № 6-79цс14).
При подачі позовної заяви до суду позивач по справі ПАТ «РОДОВІД БАНК» сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у розмірі 3654,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
За вказаних обставин підлягає до стягнення з відповідачів в рівних частках на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» судовий збір в розмірі 3654 грн.
Відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
Згідно рахунків №4046 від 08.04.2015 року та №4675 від 21.04.2015 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» за оголошення в газеті сплатив 840 грн. ДП «Редакція газети «Урядовий кур'єр».
Таким чином, з відповідачів на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» необхідно стягнути в рівних частках судові витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик в судове засідання в сумі 840 грн.
На підставі викладеного та ст.ст. 6, 192, 526, 527, 530, 553, 554, 611, 612, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.10,11,60, 88, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.
Протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення до Токмацького районного суду Запорізької області.
Протягом десяти днів з дня проголошення рішення позивачем, представником позивача може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:/підпис/ з оригіналом згідно

Суддя Токмацького районного суду

Запорізької області М.М. Гавілей