АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/846/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 24 Прокулевич В. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівЄльцова В. О. , Карпенко О. В.
при секретаріЖуравель Т. В., Посипайко А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Надія» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території , -

в с т а н о в и л а :

09 липня 2014 року голова ЖБК «Надія» Положенцева О.П. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, посилаючись на те, що 1 квітня 2014 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області винесено судовий наказ про стягнення заборгованості з ОСОБА_7, яка є власником АДРЕСА_1 за комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території. 28 квітня 2014 року по заяві ОСОБА_7 судом було скасовано даний судовий наказ та рекомендовано звернутись в порядку позовного провадження.

ЖБК «Надія» звернувся до суду в порядку позовного провадження, донарахувавши заборгованість ОСОБА_7 перед кооперативом за комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території за період з березня 2013 року по травень 2014 року. Заборгованість боржника перед ЖБК «Надія» становить року 2227, 80 грн. з березня 2013 року по травень 2014 року.

Позивач зазначає у позові, що згідно з рішення загальних зборів ЖБК «Надія» від 18 вересня 2012 року та рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 352 від 08 листопада 2012 року про встановлення тарифу на послуги з утримання будинку та прибудинкової території для мешканців ЖБК «Надія» встановлено тариф в розмірі 2,21 грн. за 1 кв. м. загальної площі квартири. Відповідач ОСОБА_7 зобов'язана в обов'язковому порядку сплачувати щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця згідно Постанови КМУ № 572 від 08 жовтня 1992 року комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території. Однак відповідачем не виконуються дані вимоги.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, законом встановлено обов'язок споживачів оплачувати житлово-комунальні послуги і при відсутності договору.

Отже, сторони, у тому числі і відповідач - боржник за житлово-комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, набули цивільно-правових обов'язків на підставі закону, хоч і при відсутності відповідного договору між сторонами.

Позивач вказує, що незважаючи на неодноразові звернення до ОСОБА_7, яка є членом кооперативу, власницею квартири, нею добровільно кошти за житлово-комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території не сплачуються, що спричиняє кооперативу та всім його членам збитки і ставить в тяжке фінансове становище, не дає змоги забезпечувати схоронність житлового фонду, належне його використання і технічне обслуговування будинку.

Так, станом з 01 березня 2013 року по 01 січня 2014 року рахується заборгованість за ОСОБА_7 в сумі 1485,20 грн. та з 01 січня 2014 року по 01 червня 2014 року - 742,60 грн., що разом становить 2227,80 грн. В зв'язку з цим голова ЖБК «Надія» Положенцева О.П. звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача на користь ЖБК «Надія» 2227,80 грн. боргу в якості плати за житлово-комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території і судовий збір в сумі 243,60 грн.

28 січня 2015 року голова ЖБК «Надія» Положенцева О.П. звернулася до суду із заявою про уточнення позовних вимог та просила стягнути з відповідача ОСОБА_7 на користь ЖБК «Надія» 2227,80 грн. вартості послуг по утриманню будинку та прибудинкової території за період з березня 2013 року по травень 2014 року, 1473,72 грн. - з червня 2014 року по лютий 2015 року , всього 3701, 52 грн. та 243,60 грн. судового збору.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Надія» м. Умань 3701,52 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Надія» м. Умань судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7 подала на рішення апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що вказане рішення суду є незаконним у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідністю висновків суду обставинам справи; неправильним застосуванням судом норм матеріального права. Просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та стягнути судові витрати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, виходив з доведеності вимог, обґрунтовуючи свої висновки тим, що позивачем в повному об'ємі відповідачу надаються комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, а відповідач вчасно не проводить оплату і має заборгованість перед позивачем в сумі 3701,52 грн.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є вірними, такими що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні відповідачу ОСОБА_7 належить на праві власності трикімнатна квартира № 30, яка знаходиться у АДРЕСА_2 що також вбачається із даних технічного паспорта (а. с. 55, 56).

Зазначений будинок перебуває на балансі ЖБК «Надія», який відповідно до п.2.1 статуту кооперативу створений для виконання функцій, пов'язаних з управлінням будинком, його утриманням, забезпеченням членів кооперативу комунальними та іншими послугами, представництвом та захистом їх інтересів.

Згідно п. 2.2 даного статуту визначено перелік видів діяльності ЖБК «Надія», а саме: - забезпечення утримання будинку і прибудинкової території в належному стані; - визначення організацій для обслуговування будинку та укладення з ними договорів; - забезпечення участі власників квартир в усіх витратах, пов'язаних з утриманням та експлуатацією житлового будинку. Кооператив виступає замовником на комунальні (водо-, тепло-, електро-, газопостачання) та інші послуги (вивіз побутових відходів), укладає договори з відповідними підприємствами та надання цих послуг (а. с. 8-18).

Згідно рішення виконавчого комітету Ради народних депутатів м. Умань № 490 від 24 жовтня 1996 року, прийнятого на підставі заяв громадян, ОСОБА_7 прийнята до членів кооперативу «Надія». Дана інформація також зазначена в довідці ЖБК «Надія» № 64 від 01 червня 2014 року (а. с. 19, 24).

Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради від 08 серпня 2011 року № 352 встановлено з 01 грудня 2012 року тариф на послуги з утримання будинку та прибудинкової території для мешканців ЖБК «Надія» (а. с. 20).

Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 вказаного Закону учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Статтею 20 даного Закону визначено права та обов'язки споживача.

Пунктами 1 та 5 частини 3 даної статті передбачено, що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 6 ст. 20 вищевказаного Закону встановлено, що за несплату вартості житлово - комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово - комунальних послуг, визначених договором в порядку , встановленому КМ України.

Посилання апелянта саме на п. 6 ст. 20 Закону є необґрунтованими, так як не звільняє відповідача ОСОБА_7 від несення витрат по обслуговуванню будинку та прибудинкової території, навіть враховуючи, що вона постійно мешкає за іншою адресою в АДРЕСА_3, оскільки є власником квартири в багатоповерховому будинку АДРЕСА_2

Під час розгляду справи судом першої інстанції достовірно встановлено та вбачається із матеріалів справи, що відповідачем ОСОБА_7 з березня 2013 року не сплачуються житлово-комунальні послуги з утримання будинків та прибудинкової території належної їй квартири АДРЕСА_2, в зв'язку із чим утворилася заборгованість в розмірі 3701,52 грн. за період з березня 2013 року по лютий 2015 року, яка судом стягнута з відповідача ОСОБА_7 Факт несплати за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території відповідачем ОСОБА_7 не заперечується, вона наполягає, що не повинна сплачувати кошти лише тому, що не проживає в квартирі і не користується послугами, нею не укладався з позивачем ЖБК «Надія» договір на отримання даної послуги.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, не взявши до уваги дані доводи, оскільки вони суперечать вимогам чинного законодавства, так як за утримання будинку та прибудинкової території, які проводяться з метою збереження та належного безпечного функціонування житла (освітлення місць загального користування, підвалів, прибирання прибудинкової території, обслуговування димовентиляційних каналів, утримання ліфта, адміністративні витрати), які відповідач несе незалежно від того, проживають чи ні в будинку чи квартирі жильці.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апелянта зводяться до переоцінки доказів, даних уже судом, тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Надія» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :