Провадження № 2/639/369/15
27 квітня 2015 року Жовтневий районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді - Шиянової Л.О.
при секретарі - Давтян К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу з солідарних боржників та звернення стягнення на предмет іпотеки,
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 20 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк») та ОСОБА_1, був укладений Кредитний договір № CM-SME703/166/2007, згідно з яким ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 131 000,00 доларів США (сто тридцять одна тисяча доларів США 00 центів), строком до 20 листопада 2017 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі.
30 червня 2009 року державним реєстратором Голосіївської районної у м. Київ державної адміністрації проведено реєстрацію змін до установчих документів Позивача, відповідно до яких була змінена назва Банку замість Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк».
Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 квітня 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності з ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CM-SME703/166/2007 від 04 листопада 2014 року, договорами іпотеки №PM-SME 703/166/2007/1 від 20 листопада 2007 року, № PM-SME 703/166/2007/2 від 20 листопада 2007 року, договором поруки № SR- SME703/166/2007 від 20.11.2007,укладених між Банком та ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором, договором поруки.
Згідно п. 1.1. Кредитного договору Відповідач 1 зобов'язалася своєчасно погашати суму Кредиту та сплачувати відсотки за користування Кредитом в порядку і строки, визначені в умовах Кредитного договору. Однак, в порушення умов Кредитного договору та норм права, Відповідач 1 не здійснює погашення кредиту та сплати відсотків у строки та в розмірах, встановлених Кредитним договором.
Згідно з п. 1.4. Частини 2 Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити Банку (Позивачу) відповідну плату. У відповідності до п. 3 частини 1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом використовується плаваюча процентна ставка 4,4%+FIDR.
У відповідності до п. 4.1.1. Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами Позичальник (Відповідач 1) зобов'язаний сплатити Позивачу пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно Кредитного договору.
Загальна сума заборгованості з урахуванням пені складає 10 087 580,35гривень.
В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 перед Банком за Кредитним договором був укладений договір поруки № SR- SME703/166/2007 від 20.11.2007року, укладений між Позивачем та ОСОБА_2.
Згідно умов зазначеного договору поруки для забезпечення повного і своєчасного виконання відповідач 1 зобов'язань перед Позивачем по Кредитному договору, Відповідач 2 прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання Позичальником його зобов'язань перед Позивачем за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань (п. 1.1. Договору поруки). Також п. 1.2. Договору поруки передбачено, що ОСОБА_2 і Позичальник відповідають як солідарні боржники, і Позивач може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника так і до Поручителя, чи до двох одночасно.
В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 перед Позивачем за Кредитним договором були укладені договори іпотеки: договір іпотеки № PM-SME 703/166/2007/1 від 20 листопада 2007 року (надалі - договір іпотеки), укладений між Позивачем та Відповідачем.
Згідно з п. п. 3.1, 3.2 договору іпотеки предметом іпотеки є нежитлові приміщення цокольного поверху №43,43а, 45, 45а загальною площею 28,9 кв.м в літ «А-6», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу предмету іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО за р№2040 та договір іпотеки № PM-SME 703/166/2007/2 від 20 листопада 2007 року, укладений між Позивачем та Відповідачем.
Згідно з п. п. 3.1, 3.2 договору іпотеки предметом іпотеки є нежитлові приміщення цокольного поверху №44,56,56А загальною площею 101,9 кв. м в літ «А-6», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу предмету іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО за р№2043.
Відповідно до п. 6.2. договорів іпотеки, Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Боржником (Відповідачем) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Відповідачем будь-якого із зобов'язань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України.
Пунктом 6.4 договору іпотеки передбачено, що Позивач має право застосувати спосіб позасудового врегулювання в порядку, передбаченому чинним законодавством України, у тому числі згідно зі ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку».
Таким чином позивач має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві.
Відповідно до п. 61 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (надалі - Інструкція), при нотаріальному посвідченні договорів про відчуження нерухомого майна, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності на вказане майно та, у передбачених законодавством випадках, документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують.
Відповідно до п. 63 Інструкції, крім правовстановлюючого документа на житловий будинок, садибу та інше нерухоме майно (за винятком земельної ділянки), якщо воно підлягає реєстрації, нотаріус вимагає документи, передбачені наказом Міністерства юстиції України «Про надання витягів з Реєстру прав власності на нерухоме майно та оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно на спеціальних бланках» від 20 вересня 2002 року N 84/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20 вересня 2002 року N 773/7061 (із змінами і доповненнями, унесеними наказом Міністерства юстиції України від 23 жовтня 2002 року N 92/5).
Відповідно до п. 5.1.2. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, право на отримання витягу та інформації з Реєстру прав мають тільки власник (власники), його спадкоємці та правонаступники юридичних осіб, уповноважені особи, або відповідні органи державної влади, та зокрема суд. Отже, для задоволення вимог Позивача, як законного Іпотекодержателя, шляхом продажу нерухомого майна, необхідне отримання зазначених документів.
З метою забезпечення повної реалізації Позивачем своїх прав, як Іпотекодержателя та запобігання спричинення Іпотекодавцем перешкод для подальшої реалізації предмету іпотеки та можливих дій щодо погіршення стану предмета іпотеки, вважаємо за необхідне передати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» дане нерухоме майно в управління Іпотекодержателя з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємств, а також укладання договорів оренди предмету іпотеки з правом отримання орендної плати.
Відповідно до умов Кредитних договорів Позивачем були надані Відповідачу 2 грошові кошти, чим Позивач (Банк) виконав свої зобов'язання перед Відповідачем 2 (Позичальником), а взяті Відповідачем 2 на себе договірні зобов'язання перед Позивачем не виконано. Непогашення боржником заборгованості перед Банком за Кредитними договорами свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань.
Згідно підпункту 1.9.1. Кредитних договорів банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобов'язань за цим договором.
Представник позивача Дідоха І.З., яка діє на підставі довіреності від 27.06.2014 року у судове засідання з'явилася, однак надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати за відсутності представника, позов підтримала в повному обсязі, просила ухвалити заочне рішення по справі.
Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причину своєї не явки суду не повідомили, письмових заперечень на позов не надали, клопотання про відкладення слухання справи до суду не надходило (а.с. 50,52,55,56, 60).
Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Судом встановлено20 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк») та ОСОБА_1, був укладений Кредитний договір № CM-SME703/166/2007, згідно з яким ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 131 000,00 доларів США (сто тридцять одна тисяча доларів США 00 центів), строком до 20 листопада 2017 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі.
30 червня 2009 року державним реєстратором Голосіївської районної у м. Київ державної адміністрації проведено реєстрацію змін до установчих документів Позивача, відповідно до яких була змінена назва Банку замість Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк».
Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 квітня 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності з ст. ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CM-SME703/166/2007 від 04 листопада 2014 року, договорами іпотеки №PM-SME 703/166/2007/1 від 20 листопада 2007 року, № PM-SME 703/166/2007/2 від 20 листопада 2007 року, договором поруки № SR- SME703/166/2007 від 20.11.2007,укладених між Банком та ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором, договором поруки.
Згідно п. 1.1. Кредитного договору Відповідач 1 зобов'язалася своєчасно погашати суму Кредиту та сплачувати відсотки за користування Кредитом в порядку і строки, визначені в умовах Кредитного договору. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору
Однак, в порушення умов Кредитного договору та норм права, Відповідач 1 не здійснює погашення кредиту та сплати відсотків у строки та в розмірах, встановлених Кредитним договором.
Згідно з п. 1.4. Частини 2 Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити Банку (Позивачу) відповідну плату. У відповідності до п. 3 частини 1 Кредитного договору для розрахунку відсотків за користування кредитом використовується плаваюча процентна ставка 4,4%+FIDR.
У відповідності до п. 4.1.1. Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами Позичальник (Відповідач 1) зобов'язаний сплатити Позивачу пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно Кредитного договору.
В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 перед Банком за Кредитним договором був укладений договір поруки № SR- SME703/166/2007 від 20.11.2007року, укладений між Позивачем та ОСОБА_2.
Згідно умов зазначеного договору поруки для забезпечення повного і своєчасного виконання відповідач 1 зобов'язань перед Позивачем по Кредитному договору, Відповідач 2 прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання Позичальником його зобов'язань перед Позивачем за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань (п. 1.1. Договору поруки). Також п. 1.2. Договору поруки передбачено, що ОСОБА_2 і Позичальник відповідають як солідарні боржники, і Позивач може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника так і до Поручителя, чи до двох одночасно.
Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.
В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 перед Позивачем за Кредитним договором були укладені договори іпотеки: договір іпотеки № PM-SME 703/166/2007/1 від 20 листопада 2007 року (надалі - договір іпотеки), укладений між Позивачем та Відповідачем.
Згідно з п. п. 3.1, 3.2 договору іпотеки предметом іпотеки є нежитлові приміщення цокольного поверху №43,43а, 45, 45а загальною площею 28,9 кв.м в літ «А-6», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу предмету іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО за р№2040 та договір іпотеки № PM-SME 703/166/2007/2 від 20 листопада 2007 року, укладений між Позивачем та Відповідачем.
Згідно з п. п. 3.1, 3.2 договору іпотеки предметом іпотеки є нежитлові приміщення цокольного поверху №44,56,56А загальною площею 101,9 кв. м в літ «А-6», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу предмету іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО за р№2043.
Відповідно до п. 6.2. договорів іпотеки, Іпотекодержатель (Позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати Боржником (Відповідачем) Позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення Відповідачем будь-якого із зобов'язань за ст.5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України.
Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель, а в нашому випадку Позивач, має право звернутись у будь-якій час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором.
Приписами ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» встановлено, що Позивач має право організувати продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між Іпотекодавцем та покупцем або продати від свого імені, якщо це передбачено іпотечним договором, або Іпотекодержатель та Іпотекодавець досягли відповідної згоди шляхом укладення договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню. При цьому кошти за придбану нерухомість покупець сплачує на банківські рахунки Іпотекодержателя.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договором про задоволення вимог Іпотекодержателя також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, яке визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.
Пунктом 6.4 договору іпотеки передбачено, що Позивач має право застосувати спосіб позасудового врегулювання в порядку, передбаченому чинним законодавством України, у тому числі згідно зі ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку».
Частиною 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, якщо рішення суду передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, Іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити Іпотекодавця.
Відповідно до ч.5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
Таким чином Позивач має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві.
Відповідно до п. 61 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (надалі - Інструкція), при нотаріальному посвідченні договорів про відчуження нерухомого майна, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності на вказане майно та, у передбачених законодавством випадках, документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують.
Відповідно до п. 63 Інструкції, крім правовстановлюючого документа на житловий будинок, садибу та інше нерухоме майно (за винятком земельної ділянки), якщо воно підлягає реєстрації, нотаріус вимагає документи, передбачені наказом Міністерства юстиції України «Про надання витягів з Реєстру прав власності на нерухоме майно та оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно на спеціальних бланках» від 20 вересня 2002 року N 84/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20 вересня 2002 року N 773/7061 (із змінами і доповненнями, унесеними наказом Міністерства юстиції України від 23 жовтня 2002 року N 92/5).
Відповідно до п. 5.1.2. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, право на отримання витягу та інформації з Реєстру прав мають тільки власник (власники), його спадкоємці та правонаступники юридичних осіб, уповноважені особи, або відповідні органи державної влади, та зокрема суд. Отже, для задоволення вимог Позивача, як законного Іпотекодержателя, шляхом продажу нерухомого майна, необхідне отримання зазначених документів.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий Іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.
З метою забезпечення повної реалізації Позивачем своїх прав, як Іпотекодержателя та запобігання спричинення Іпотекодавцем перешкод для подальшої реалізації предмету іпотеки та можливих дій щодо погіршення стану предмета іпотеки, вважаємо за необхідне передати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» дане нерухоме майно в управління Іпотекодержателя з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємств, а також укладання договорів оренди предмету іпотеки з правом отримання орендної плати.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона (боржник - Відповідач) зобов'язується здійснити на користь другої сторони (кредитора - Позивача) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов'язань. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини, відповідно до ст. 11 ЦК України.
На підставі змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином, згідно умов договору, вимог ЦК. Припиняються зобов'язання виконанням, проведеним належним чином, відповідно ст. 599 ЦК України.
Таким чином, відповідно до умов Кредитних договорів Позивачем були надані Відповідачу 2 грошові кошти, чим Позивач (Банк) виконав свої зобов'язання перед Відповідачем 2 (Позичальником), а взяті Відповідачем 2 на себе договірні зобов'язання перед Позивачем не виконано.
Непогашення боржником заборгованості перед Банком за Кредитними договорами свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань.
Згідно підпункту 1.9.1. Кредитних договорів банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобов'язань за цим договором.
Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що до відносин за кредитним договором застосовуються норми параграфу 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми ст. ст. 1046-1053, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 34, 35, 38 39 Закону України «Про іпотеку», суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу з солідарних боржників шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
встановити початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на час продажу, а також надати право корегування ціни продажу у відповідності до іпотечного договору;
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.О. Шиянова