_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1393/13-ц
Провадження № 4-с/520/47/15
УХВАЛА

29.04.2015 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за скаргою

Боржниці ОСОБА_1, стягував ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Другого Київського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_3 від 24.02.2015 року про передачу стягувачу ОСОБА_2 нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 в рахунок погашення боргу, посилаючись на порушення державним виконавцем вимог ст.58 ЗУ Про виконавче провадження та ЗУ Про іпотеку . Позивачка вважає постанову державного виконавця незаконною і вимагає її скасувати. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі.

Державний виконавець Кіптіков І.О. вимоги позивачки не визнав.

Стягувач ОСОБА_2 до суду не зявився, про час і місце слухання справи сповіщений відповідно до вимог закону.

Суд вислухав сторони, вивчив матеріали даної справи, матеріали виконавчого провадження і встановив наступне:

Заочним рішенням Київського райсуду м.Одеси від 15.04.2013 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором: з відповідачки на користь позивача стягнуті грошові кошти в сумі 467864,10 грн. 20 червня 2013 року Київським райсудом м. Одеси видано виконавчий лист №520/1393/13-ц. ОСОБА_2 надав виконавчий лист до Другого Київського ВДВС для примусового виконання. Постановою державного виконавця від 01.07.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №520/1393/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 467864,10 грн.

Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем 20.12.2013 року описано і арештовано належне боржнику майно однокімнатну квартиру АДРЕСА_2. З метою реалізації арештованого майна, яке належить боржнику, державний виконавець 20.08.2014 року виніс постанову про призначення експерта субєкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні. 2.09.2014 року експертом складено звіт про експертну оцінку нерухомого майна - квартири АДРЕСА_3: експертом визначена ринкова вартість квартири у 484531 грн., що дорівнює 36951 дол. США. ОСОБА_1 зі звітом про експертну оцінку квартири не погодилась, про що повідомила державного виконавця і державний виконавець призначив рецензування звіту. За результатами рецензування оцінка квартири залишилась такою ж в сумі 484531 грн (або 36951 дол. США). 09.10.2014 року державний виконавець склав заявку на реалізацію арештованого майна. Реалізація арештованого майна проводилась Державним підприємством Інформаційний центр Міністерства юстиції України шляхом проведення електронних торгів. За результатами електронних торгів 24.11.2014 року ,12.01.2015 року і 14.02.2015 року електронні торги не відбулись, майно реалізовано не було з підстав: від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція. За заявою стягувача відповідно до положень ст.62 ЗУ Про виконавче провадження нереалізоване нерухоме майно квартира АДРЕСА_4 передано стягувачу ОСОБА_2 в рахунок повного погашення боргу за виконавчим листом №520/1393/13-ц.

Боржниця скаржниця за цією справою стверджує, що постанова державного виконавця про передачу ОСОБА_2 нерухомого майна в рахунок погашення боргу за виконавчим документом не відповідає вимогам закону тому як реалізація арештованого майна проводилась тоді, коли вона ОСОБА_1- оскаржила в судовому порядку звіт про оцінку цього майна. Крім того, ОСОБА_1 вважає, що державним виконавцем порушено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений ЗУ Про іпотеку і іпотечним договором. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. У даному випадку визначені законом і договором способи відсутні. ОСОБА_1 стверджує, що постанова державного виконавця від 24.02.2015 року порушує її права власності на квартиру, тому вимагає скасувати постанову державного виконавця.

Державний виконавець Другого Київського ВДВС з скаргою ОСОБА_1 не погодився і пояснив, що з 1 липня 2013 року на виконанні у Другому Київському ВДВС перебувало зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів №520/1393/13-ц, виданих Київським райсудом м. Одеси 20.06.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 467684,10 грн. (борг за договором позики) та 3441 грн (сума судового збору). Боржниця в добровільному порядку виконавчий документ не виконала, тому в ході виконавчих дій відповідно до вимог ст.57 ЗУ Про виконавче провадження на належне боржниці майно- квартиру №109 в будинку №82 по вул. Ак. Корольова у м. Одесі- накладено арешт з метою подальшої реалізації цього майна. Державний виконавець стверджує, що реалізація майна проведена відповідно до вимог ЗУ Про виконавче провадження.

При вищенаведених обставинах суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав:

Ст.383 ЦПК України передбачає, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх право чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає ЗУ Про виконавче провадження. Відповідно до вимог ч.1ст.6 та ст.11 зазначеного Закону державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий документ, визначений у ст.17 Закону і поданий за заявою стагувача (його представника) про примусове виконання рішення.

Відповідно до вимог ст.52 ЗУ Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації. Надані суду письмові докази свідчать, що при проведенні виконавчих дій головний державний виконавець Кіптіков І.О. діяв відповідно до вимог ЗУ Про виконавче провадження - державний виконавець описав та наклав арешт на нерухоме майно, належне на праві власності боржнику це квартира АДРЕСА_5. Дії державного виконавця щодо арешту квартири ОСОБА_1 не оскаржувались.

Відповідно до вимог ст.31 ЗУ Про виконавче провадження копії постанов держвиконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобовязаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилались адресатам із супровідними листами.

Рішенням Малиновського райсуду м.Одеси від 03.03.2015 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову про визнання звіту про експертну оцінку недійсним.

Ст.37 ЗУ Про виконавче провадження містить вичерпний перелік обставин, що зумовлюють обовязкове зупинення виконавчого провадження. У даному випадку такі обставини були відсутні, тому посилання скаржниці на неправомірне складання державним виконавцем заявки на реалізацію арештованого майна безпідставне.

Щодо звернення стягнення на іпотечне майно. 16.03.2011 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 укладено іпотечний договір у якості забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за договором позики, укладеним 16.03.2011р. між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 За умовами іпотечного договору ОСОБА_1 в іпотеку передала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_5.

З огляду на викладене суд вважає, що постанова головного державного виконавця Другого Київського ВДВС ОСОБА_3 від 24.02.2015 року про передачу стягувачу ОСОБА_2 нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 в рахунок погашення боргу відповідає вимогам ЗУ Про виконавче провадження, винесена державним виконавцем в межах його повноважень і не порушує права та інтереси боржниці ОСОБА_1

Керуючись ст.383,386,387 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 про передачу стягувачу ОСОБА_2 нерухомого майна квартири АДРЕСА_6 в рахунок погашення боргу - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Київський райсуд м. Одеси протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.