Номер провадження: 22-ц/785/4059/15
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі - Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Іллічівської міської ради на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 лютого 2015р. по справі за позовом ОСОБА_2 до Іллічівської міської ради Одеської області про визнання права користування квартирою та укладання договору найму та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановила:

У грудні 2014р. ОСОБА_2 звернувся з позовом, який остаточно уточнив, просив суд визнати за ним право користування на житлове приміщення в квартирі АДРЕСА_1, визнати його (ОСОБА_2.) членом сім'ї наймача - ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1., укласти з ним договір найму квартири АДРЕСА_1 (том 3 а.с.3-7, том 2 а.с.102-103).

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказав, що спірна квартира була надана у квітні 1971р. чоловіку його сестри, а саме - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач стверджував, що з дозволу ОСОБА_6 він мешкав в даній квартирі, як член сім'ї наймача. ОСОБА_6 також померла ІНФОРМАЦІЯ_1. та він (ОСОБА_2.) залишився проживати в цій квартирі, виконував обов'язки по утриманню квартири, робив ремонт, сплачував кошти за комунальні послуги, тощо.

Позивач стверджував, що за життя ОСОБА_6 неодноразово зверталася до Іллічівської міської ради для укладання договору найму з проханням видати документи на право користування вказаним житлом, однак ніяких документів на підтвердження вказаного у нього не залишилося.

Представник Іллічівської міської ради надав письмові заперечення проти позову, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що в спірній квартирі жодна особа не зареєстрована та позивачем не доведено його вселення та постійне користування спірною квартирою (том 3 а.с.20-21).

Рішенням Іллічівського міської суду від 19 лютого 2015р. позов ОСОБА_2 задоволений (том 2 а.с.138-142).

Суд визнав право користування ОСОБА_2 на житлове приміщення квартиру АДРЕСА_1

Судом було визнано ОСОБА_2 членом сім'ї наймача - ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Суд вказав про укладення договору найму квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_2

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 19 лютого 2015р. за заявою ОСОБА_3 її позовна заява до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно була залишена без розгляду (том 2 а.с.134-135).

В апеляційній скарзі Іллічівська міська рада просить рішення суду скасувати, посилаючись на те, що суд в порушені вимог матеріального і процесуального права задовольнив вимоги ОСОБА_2, не надав відповідну оцінку усім обставинам по справі (том 2 а.с.153-156).

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, представника апелянта, представника ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_2 з наступних підстав.

Задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції вказав, що позивач ОСОБА_2 та його донька вселились у спірну квартиру не самоправно, а з дозволу ОСОБА_6, в якості членів її сім'ї, та після вселення вели з нею спільне господарство, підтримували квартиру в належному стані, піклувалися про наймача, виконували всі обов'язки, передбачені умовами договору найму житлового приміщення, а тому набули право користування спірним житловим приміщенням.

Судова колегія не погоджується з вказаним висновком суду, який не відповідає обставинам по справі, вимогам діючого законодавства. Рішення суду першої інстанції містить суттєві протиріччя, які не можуть бути покладені в основу рішення суду про задоволення позову.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_2 послався на акт, складений 18 липня 2014р. мешканцями будинку АДРЕСА_1, а саме ОСОБА_8 і ОСОБА_9, відносно того, що ОСОБА_2 і його донька з кінця 2002р. і по теперішній час мешкають в квартирі № 159 вказаного будинку (том 3 а.с.8), а також на покази свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_4

Судова колегія вважає, що вказані докази ні є належними та допустимими і спростовуються іншими доказами, яким суд не надав відповідну оцінку.

Не може бути прийнятий до уваги акт від 18 липня 2014р., який був складений без участі відповідної житлової установи та з порушенням його форми.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 23 квітня 1971р. Жовтневою районною радою депутатів трудящихся м. Одеси було видано посвідчення № 580 на право заняття житлової площі у квартирі АДРЕСА_1 з дружиною ОСОБА_6 (том 3 а.с.15).

ОСОБА_7 та ОСОБА_14 перебували у шлюбі, зареєстрованому 14 листопада 1970р. (том 3 а.с.10). ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_7 помер, а ІНФОРМАЦІЯ_1. померла його дружина ОСОБА_6 (том 3 а.с.13,14).

З довідки № 1107 від 20.09.2014р. вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 з 1971року жодної особи не було зареєстровано (том 5 а.с.53).

Судом першої інстанції не було надано оцінку показам свідків:

· ОСОБА_15, яка пояснила, що вона з вересня до жовтня 2005р. мешкала в квартирі ОСОБА_6, яка не проживала в ній;

· ОСОБА_16, яка стверджувала, що в період 2004-2005р.р. за ОСОБА_17 піклувалася ОСОБА_3, яка згідно матеріалів справи також претендувала на спірну квартиру;

· ОСОБА_18, який пояснив, що подружжя ОСОБА_6 не проживали в спірній квартирі, а в ній зупинялися родичі ОСОБА_6, яка приходила до квартири лише полити квіти.

Факт постійного проживання подружжя ОСОБА_6 за іншою адресою також підтверджено рішенням Іллічівського міського суду від 20 лютого 2015р. Вказаним рішенням було встановлено, що 30 березня 1991р. подружжя ОСОБА_6 отримали ордер і вселилися в квартиру АДРЕСА_3, а 11листопада 1994р. подружжя ОСОБА_6 викупили вказану квартиру у Чорноморського виробничого об'єднання промисловості «Антарктика». В даній квартирі подружжя ОСОБА_6 були зареєстровані з 1991року по день смерті.

По вказаній справі позивач ОСОБА_4, який є племінником ОСОБА_6, стверджував, що саме він з 2008р. постійно проживав з ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_3, піклувався про неї, купував їй ліки, їжу, сплачував комунальні послуги за вказану квартиру. Вказані обставини підтвердила і ОСОБА_19

Судом першої інстанції також було звернуто увагу, що згідно акту від 01 квітня 2014р. в квартирі АДРЕСА_3, з 2008р. по день складення акту, разом з ОСОБА_6 проживав ОСОБА_4 (том 2 а.с.191-198).

Вищевказані обставини відносно постійного проживання ОСОБА_6 за іншої адресою, а також піклування за нею іншою особою, ніяк не кореспондуються з вказаними в оскаржуваному рішення суду даними відносно того, що ОСОБА_6 мешкала саме в квартирі АДРЕСА_1, та за нею нібито піклувався саме позивач ОСОБА_2, та посиланням суду на акт від 18 липня 2014р.

В даному випадку при встановлених обставинах, є марними та безпідставними висловлення представника ОСОБА_2 відносно того, що ОСОБА_6 відповідно до вимог ЖК України має право бути зареєстрована в одному місці, а мешкати в іншому.

З урахуванням вищевказаних обставин, встановлених рішенням суду від 20 лютого 2015р., судова колегія критично ставиться до показів свідків ОСОБА_20, ОСОБА_11, ОСОБА_12 щодо мешкання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_6, оскільки вони спростовуються вказаним рішенням суду, а також вказані свідки мешкають в м. Одесі, а спірна квартира розташована в м. Іллічівську.

Судом першої інстанції не було встановлено розмір пенсії ОСОБА_2, ОСОБА_6, інші доходи, на які вони проживали. Судом не прийнято до уваги, що ОСОБА_2 дуже хвора людина, на що звертала увагу в судовому засіданні апеляційної інстанції і його представник, та він постійно лікувався, знаходився як на стаціонарному так і на амбулаторному лікуванні, йому проводили неодноразово операції, що потребувало значних витрат, він також піклувався за своєю донькою, яка є інвалідом, що не уможливлювало постійно доглядати за ОСОБА_6 та мешкати з нею разом саме за тою адресою, яку вказав позивач ОСОБА_2

Судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що ОСОБА_2 до 29 листопада 2013р. був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5, а з 10 грудня 2013р. ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (том 1 а.с.243-243зворот, том 2 а.с.164).

Судом першої інстанції також не надано відповідну оцінку тому, що ОСОБА_2 особисто при подачі заяви 11 квітня 2014р. до Іллічівської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. сестри ОСОБА_6, вказав, що ОСОБА_6 постійно проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6, а він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 (том 1 а.с.235).

Судова колегія вважає, що факт постійного мешкання позивача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4, підтверджено, як вищевказаними доказами, так і наявними в матеріалах справи медичними документами, з яких вбачається, що ОСОБА_2 проходив лікування стаціонарне та амбулаторне за місцем свого постійного мешкання (том 2 а.с.7, 9, 44-59, 77, 104, 112-115).

Так, на а.с.9 том 2 знаходиться виписка № 18306/592 з медичної картки стаціонарного хворого в лікарні по місту мешкання ОСОБА_2 в період лікування з 30 липня по 11 серпня 2014р., з якої вбачається, що ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_4. На а.с.112 том 2 знаходиться медична картка амбулаторного хворого № 391/10 від 19 січня 2010року вбачається, що ОСОБА_2 проходив амбулаторне лікування за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_4.

На а.с.41 том 2 знаходиться заява ОСОБА_8, яка підписала акт від 18 липня 2014р. В даній заяві ОСОБА_8 також підтвердила, що ОСОБА_2 часто хворів, часто знаходився в лікарні, що, на думку судової колегії, також свідчить про те, що ОСОБА_2 не мав можливості належним чином піклуватися відносно ОСОБА_6

З довідки Іллічівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеської області № 5510 від 26 грудня 2014р. щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 вбачається, що в адресно-довідковій картотеці Іллічівського МВ ГУ ДМС України в Одеської області дані щодо його реєстрації місця проживання відсутні (том 1 а.с.175).

Судова колегія вважає, з урахуванням встановленого, ні є також належним доказом на підтвердження позову і надані позивачем ОСОБА_2 копії квитанції про сплату комунальних послуг, оскільки неможливо встановити хто саме конкретно сплачував комунальні послуги, так як в даних квитанціях є прізвище і ОСОБА_7 і ОСОБА_2, та свідок ОСОБА_4 пояснив суду першої інстанції, що він також сплачував комунальні послуги за спірну квартиру, а потім йому повертали гроші ОСОБА_2 або ОСОБА_6

Судова колегія звертає увагу на те, що судом апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 неодноразово сповіщався саме за адресою квартира АДРЕСА_1, але згідно поштових повідомлень вручити вказані повідомлення про слухання справи саме на 28 квітня 2015р. було неможливо у зв'язку з відсутністю ОСОБА_2 за вказаною адресою, та неявкою до поштового відділення за отриманням повідомлення (том 2 а.с.218-219), в той час, як згідно довідки на а.с.208 том 2 , ОСОБА_2 знаходиться на стаціонарному лікуванні в Одеської обласної лікарні лише з 13 травня 2015р., що також свідчить про відсутність позивача ОСОБА_2 за адресою: квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщені, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Статтею 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення, як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які приживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Пунктом 9 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 02 квітня 1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування житлового кодексу України» (зі змінами), роз'яснено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням особи, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати порядок, встановлений при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в цьому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість їх проживання, чи не обумовлювалося угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Судова колегія дійшла до переконливого висновку на підставі вищевказаного і встановленого судом апеляційної інстанції, про відсутність доказів того, що позивач ОСОБА_2 проживав однією сім'єю з ОСОБА_6 з 2002р. до дня її смерті в квартирі АДРЕСА_1, був пов'язаний з нею спільним побутом, мав взаємні прав та обов'язки, спільний бюджет. Тому у ОСОБА_2 відсутні правові підставі на визнання за ним права користування на житлове приміщення в квартирі АДРЕСА_1, та зобов'язання укласти з ним договір найму на вказану квартиру.

Слід зазначити, що судом першої інстанції взагалі в резолютивній частині рішення не вказано кого слід зобов'язати укласти з ОСОБА_2 договір найму спірної квартири.

При цьому судом першої інстанції в рішенні суду було звернуто увагу, але не надано відповідної оцінки тому, що згідно копії листа Комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Іллічівської міської ради від 10 вересня 2014р. за № 1107 з 1971 року жодної особи за адресою: АДРЕСА_1 не було зареєстровано, договір найму не укладався (том 3 а.с.22). А також тому факту, що відповідно до листа комунального підприємства «Іллічівсьководоканал» від 02вересня 2014р. № 2124/09, договір на послуги водопостачання та водовідведення укладено з ОСОБА_7 (том 3 а.с.23). А з листа КП «Іллічівськтеплоенерго» від 03 вересня 2014р. за №4-842, вбачається, що договір про надання послуг по центральному опаленню і підігріву води за адресою: АДРЕСА_1, було укладено з ОСОБА_4.

Тому взагалі при відсутності договору найму спірного житлового приміщення з будь-якою особою, є безпідставними посилання суду першої інстанції на вимоги ст.106 Житлового Кодексу Української PCP, з вказівкою в рішенні суду, що позивач ОСОБА_2 вправі вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача, оскільки він як член сім'ї наймача набув право користування спірною житловою площею і на даний момент цього права не втратив.

Також судом першої інстанції в рішенні суду безпідставно зроблено посилання на вимоги деяких статей, які не стосуються виниклих між сторонами правовідносин, а саме посилання :

- на вимоги п.2 ч.1 ст.395 ЦК України, в якій перелічені види речових прав на чуже майно, а саме право користування (сервітут);

- на ст.398 ЦК України, якою передбачено виникнення права володіння, яке виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом;

- на ст.404 ЦК України, яка визначає право користування чужою земельною ділянкою.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч.1 п.3 ст.309 ЦПК України у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Іллічівської міської ради - задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду від 19 лютого 2015р. - скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_2 до Іллічівської міської ради Одеської області про визнання права користування квартирою та укладання договору найму - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П. Сидоренко

Судді: С.О. Погорєлова

Т.В. Цюра