У К Р А Ї Н А
БІЛОВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД Справа № 2-408/270/14
ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ 408/836/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року смт.Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області в складі:

головуючого- судді Карягіної В.А.

при секретарі Сахаровій О.Ю.

розглянувши у відкритому судновому засіданні в с.Біловодськ цивільну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп» до ОСОБА_1 про стягнення збитків,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 15.08.2013р

ОСОБА_1 було прийнято на роботу у Лівівську філію ТОВ « Орлан-Транс-Груп» на посаду водія. Перебуваючи у трудових відносинах з підприємством, відповідач неодноразово перебував у службових відрядженнях в межах України та за кордоном, отримав пластикову картку ТЗоВ-ВОГ РІТЕЙЛ» для заправки дизельним паливом транспортних засобів для виконання транспортних завдань.

Під час виконання перевезення на автопоїзді НОМЕР_1/НОМЕР_2 за маршрутом Україна-Польща-Україна згідно подорожнього листа №325220 від 25.01.2014р. при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 269 літрів палива. Відповідачем було придбано 3518 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в баках склав 544 літри. Норма затрат палива складає 2661літри палива, згідно наданих відповідачем подорожнього листа та розшифровки до нього, витрата палива склала 3243 літри, перевитрата склала 581літр на суму 6068,42грн. При заїзді автомобіля на територію України з території Польщі кількість палива в паливних баках автомобіля не повинна перевищувати 50 літрів, у відповідача в паливних баках автомобіля знаходилося 209 літрів дизельного палива, що завдало підприємству збитків у вигляді різниці палива на території України та Польщі на загальну суму 1120,98грн.

Відповідачем в касу підприємству для погашення збитків, завданих під час виконання попереднього та частково даного перевезення було внесено1120грн, загалом збитки становлять 6068,42грн

Під час виконання перевезення на автопоїзді НОМЕР_1/НОМЕР_2 за маршрутом Україна-Польща-Україна згідно подорожнього листа№374528 від 11.04.2014року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 396 літрів палива. Відповідачем було придбано 2385 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в баках склав 230 літри. Норма затрат палива складає 2383 літри палива, згідно наданих відповідачем подорожнього листа та розшифровки до нього, витрата палива склала 3243 літри, перевитрата склала 168літрів на загальну суму 2519,37 грн.

Жодних документів, які б обґрунтували таку витрату палива відповідачем не надано.

Відповідно до наказу Львівської філії ТОВ « Орлан-Транс-Груп» №67-кф від 5.06.2014року відповідача було звільнено з займаної посади за прогул п.4 ст.40 КЗпП.

Відповідачем не повернено до каси позивача суму збитків, завданих перевитратою палива в розмірі 8587,79грн., у зв*язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача присутнім не був, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності, підтримавши мотиви пред'явлення позову(арк..спр.35-36).

Відповідач до суду не з*явився, про час та день слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення( арк..спр.41,44).

У відповідності зі ст. 225 ЦПК України суд визначив заочно розглянути справу у відсутності

відповідача.

Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає ,що позов не підлягає задоволенню по наступних підставах.

Згідно до ст. 10,11 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст..130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству внаслідок порушення покладених на них трудових обов*язків. При покладанні матеріальної відповідальності права та законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку,, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству винними протиправними діями працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. На працівника не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо - господарського риску, а також за неодержані підприємством прибутки і за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності.

Згідно наказу № 94-кф від 15.08.2013року по Львівській філії ТОВ « Орлан-Транс-Груп», на який посилається позивач в позові, ОСОБА_1 було прийнято на роботу тимчасово, з 15.08.2013р по 14.11.2013року, в кольну автомобільну №2 водієм автотранспортних засобів для перевезення вантажів у міжміському, міжобласному та міжнародному сполученні на вантажні автомобілі всіх марок, з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю, з оплатою праці згідно відпрацьованого часу. Підставою для видання даного наказу була заява ОСОБА_1 Крім того вказано, що з наказом, посадовою інструкцією і Правилами внутрішнього трудового розпорядку ознайомлений (арк..спро.16). Однак в даному наказі вказаний конкретний час тимчасової роботи відповідача у позивача - з 15.08.2013р по 14.11.2013р., з даним наказом відповідач не був ознайомлений, що підтверджено відсутністю підпису відповідача під наказом.

Посилаючись на обставини, які мали місце 25.01.2014 р та 11.04.2014року , позивачем не надано доказів знаходження відповідача в трудових відношеннях з підприємством у вказаний період .

Наступним наказом, наданим відповідачем до позову, є наказ № 67-кф від 5.06.2014року про звільнення ОСОБА_1, водія, з 12.05.2014року за прогул без поважних причин, згідно п.4ст.40 КЗпП України, підставою для видання якого був акт про відсутність на роботі 12.05.2014р, акт про відсутність на роботі 04.06.2014р, службова записка начальника колони автомобільної № 2 від 29.05.2014р та від 5.06.2014р. (арк..спр.17)

Відповідно до ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, у випадках, зокрема, коли між працівником і підприємством, організацією відповідно до ст.. 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані з зберіганням, обробкою, продажем, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається КМ України.

У свою чергу , Перелік посад і робіт, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові

договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення

збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу

(відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництваякі затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦСПС від 28.12.1977 р № 447/24, зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС

від 14 вересня 1981 року №259/16-59) посаду водія не містить.

З матеріалів справи вбачається, що договір про повну матеріальну відповідальність із водієм ОСОБА_1 . не укладався, а автомобіль, яким буцім-то керував ОСОБА_1 ,був переданий відповідачу як знаряддя праці, а не як предмет для зберігання. Будь-яких інших функцій окрім водіння автомобіля, ОСОБА_1 не виконував, матеріальні цінності йому на збереження не передавалися.

Оскільки ОСОБА_1 як водій не належав до категорії працівників, з якими згідно до ст.. 135-1 КЗпП України може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність, то й підстави для визначення його відповідальним за перевитрату палива відсутні.

Згідно до ст.. 133 КЗпП України обмежену відповідальність несуть, серед іншого, працівники- за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів , інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих їм підприємством у користування-- в розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше середнього місячного заробітку .

За таких обставин при наявності всіх передбачених доказів відповідач мав би нести обмежену матеріальну відповідальність у межах середньомісячного заробітку, однак розмір середнього заробітку відповідача в позові також не вказаний.

Прибутковим касовим ордером № 236 від 10.04.2014 року ЛФ ТОВ «Орлан-Транс-Груп» підтверджений факт прийняття від ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості 12000,0 грн (арк..спр.22). В позові вказується на погашення збитків, які завдані відповідачем під час виконання попереднього(повністю) завдання, але що це за завдання, на яку суму були завдані збитки за цим завданням позивачем доказів не надано.

Крім того, позивачем не надано жодного доказу вини відповідача в використанні більшої кількості палива на автомобілі, належного саме позивачу, ніж передбачено нормою витрат, не вказані причини перевитрати палива, а лише вказується факт перевитрати палива.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що письмовими доказами, наданими позивачем до позову, не доказана провина відповідача в перевитраті дизельного палива при перевезенні, не підтверджений факт роботи відповідача після 14.11.2013року, з наказом № 94-кф від 15.08.2013року про покладання на відповідача повної матеріальної відповідальності останній не був ознайомлений, договір з ним про повну матеріальну відповідальність не укладався, відсутні докази підстави для виписки на ім.*я ОСОБА_1 подорожніх листів 25.01.2014р та 11.04.2014року , невідомі суду збитки в сумі 12000грн були відповідачем погашені, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 10,11.,60,88,212-215,225 ЦПК України, ст.130, 133,134, 135-1 КЗпП України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову товариству з обмеженою відповідальністю "Орлан-Транс-Груп» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Луганської області через Біловодський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня оголошення рішення.

Суддя

Біловодського райсуду В.А.Карягіна

Луганської області