пр. № 2-р/759/28/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Боденюка В.В., за участю секретаря судового засідання Трегубенка М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз'яснення рішення суду від 26.01.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою про роз'яснення рішення суду від 26.01.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування в частині розяснення порядку виконання рішення в частині його державної реєстрації у Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві.

У судове засідання зявилась заявник та її представник, просили заяву задовольнити.

Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.01.2015 року у справі №2-7398/11., пр.№2/759/12/15 визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 28 грудня 2010 року Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою (реєстр №8-2042) на імя ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті її сина ОСОБА_4, який помер 09.06.2010 року. Такж вирішено визнати за ОСОБА_3, яка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 09.06.2010 року, у порядку спадкової трансмісії у звязку зі смертю її чоловікаЗіменка ОСОБА_5, який помер 08.07.2010 року та не встиг прийняти вказану частку квартири, як спадщину за законом, після смерті свого сина ОСОБА_4.

Заявник, звертаючись до суду з заявою про роз'яснення рішення суду, у якій вказує на те, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві відмовлено заявниці у реєстрації права власності у звязку з тим, що у резолютивній частині наведеного рішення суду не вказано про скасування державної реєстрації права власності на ? частини спадкової квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що роз'ясненню підлягають виключно рішення суду як судові акти, ухвалені по суті позовних вимог та які можуть бути реалізовані в тому числі шляхом їх виконання.

Так, незрозумілим є рішення суду, в якому припускається кілька варіантів тлумачення; роз'яснюються не висновки, яких дійшов суд, а ухвалене судове рішення; підставою для роз'яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Аналогічна позиція міститься у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі, де зазначено, що відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

ОСОБА_1 в заяві про розяснення рішення ставить питання, які просить роз`яснити, які не входили до предмету доказування у ході розгляду спору і не охоплюються предметом позовних вимог.

Водночас, зміст резолютивної частини рішення суду є зрозумілим і не викликає суперечностей щодо їх розуміння, а розяснення механізму виконання судового рішення державним реєстратором із посиланням на порядок скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, у виконання рішення суду, не відноситься до компетенції суду і не може бути розяснене ухвалою суду.

Крім того, вимога щодо зобовязання скасувати державну реєстрацію права власності на спірну квартиру не входило до предмету позову, оскільки вказані обставини виходять за межі цивільно-правових відносин сторін спору і відносяться до визначеної Законом компетенції Реєстраційної служби територіальних управлінь юстиції, які вчиняються у звязку із припиненням підстави для реєстрації права власності на спірку квартиру, що було зумовлено визнанням недійним вказаного у рішенні суду свідоцтва про право на спадщину, що було видане, 28 грудня 2010 року, Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення суду є зрозумілим та таким, що не припускає різного тлумачення, та враховуючи те, що у судовому засіданні не встановлено обставин, що утруднюють виконання рішення суду (ухвали), судове рішення в тій частині в якій проситься роз'яснення є цілком зрозумілим та роз'ясненню не підлягає, тому заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209-210, 221, 223, 293, 294 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення чи протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, постановленої без участі особи, яка її оскаржує.

Суддя: