22-ц/775/1054/2015(м)
Категорія 5 Головуючий в першій інстанції -Міхєєва І.М.
Доповідач - Принцевська В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Принцевській В.П.,

суддів Гаврилової Г.Л., Баркової Л.Л.

при секретарі Собецькій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполя апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 9 вересня 2015 року та на додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл земельної ділянки ,

В С Т А Н О В И В :

12 травня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про розподіл земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником 1/2 частини домоволодіння за АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого батька ОСОБА_4 Власником іншої 1/2 частини вказаного жилого будинку є відповідачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої матері ОСОБА_5 Земельна ділянка за вказаною адресою, загальною площею 0,0458 га, знаходиться в спільній частковій власності у позивача та відповідачки в рівних долях на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом та державного акту про право власності на земельну ділянку. У звязку з тим, що відповідачка не бажає добровільно розділити належну їм на праві спільної часткової власності земельну ділянку, позивач просить суд виділити йому в натурі частину земельної ділянки відповідно до розподілу жилого будинку, згідно додатка №1 до позовної заяви.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 9 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено, виділено позивачу в натурі земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1, загальною площею 229 кв.м., обмежену лінією розподілу: 15,95 м по межі по АДРЕСА_1; 15,66 м, 11,34 м по межі з земельної ділянки АДРЕСА_2; 4,22 м по межі з земельною ділянкою АДРЕСА_3; 12,10 м, 2,62 м, 6,50 м, 9,11 м, 8,40 м по межі з земельною ділянкою ОСОБА_2 Вхід на земельну ділянку залишено колишній з АДРЕСА_1, відповідно додатку № 1 судової будівельно-технічної експертизи, складеної експертом ОСОБА_6, від 10 липня 2015 року.

Виділено відповідачці в натурі земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 загальною площею 229 кв.м., обмежену лінією розподілу: 1,0 м по межі по АДРЕСА_1; 6,80 м, 20,20 м по межі з земельною ділянкою АДРЕСА_4; 12,73 м по межі з земельною ділянкою АДРЕСА_3; 12,10 м, 2,62 м, 6,50 м, 9,11 м, 8,40 м, по межі з земельною ділянкою ОСОБА_3 Вхід на земельну ділянку організувати з АДРЕСА_1, відповідно до додатку № 1 судової будівельно-технічної експертизи, складеної експертом ОСОБА_6, від 10 липня 2015 року.

Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 вересня 2015 року з відповідачки на користь позивача стягнуто у відшкодування судових витрат 656 грн 71 коп.

З даними рішеннями не погодилася відповідачка, вона посилалася на те, що суд неповно з»ясував обставини справи, не звернув увагу на всі її доводи і докази та ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просила змінити рішення суду першої інстанції від 9 вересня 2015 року в частині визначення варіанту розподілу спірної земельної ділянки та виділити їй в натурі частину земельної ділянки за другим варіантом, який запропоновано у висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Також апелянта просила скасувати додаткове рішення суду першої інстанції, оскільки, на її думку, суд вийшов за межі заявлених вимог і помилково стягнув з неї суму у відшкодування судових витрат на користь позивача.

В судовому засіданні апелянтка та її представник підтримали доводи апеляційної скарги та пояснили, що в суді першої інстанції відповідачка звертала увагу суду, що при виділенні їй в натурі частини земельної ділянки, яку запропоновано експертизою в першому варіанті, вона не буде мати можливості провести водопровід, оскільки між стіною будинку та огорожею відстань менше 1-го метра. А за другим варіантом, який також запропоновано тією ж експертизою, вона буде мати можливість провести водопровід до своєї частини будинку.

ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки за першим варіантом розподілу спірної земельної ділянки він буде мати повний доступ до свого водопроводу, а за іншим варіантом, частина його водопроводу буде знаходитися на земельній ділянці відповідачки, з якою він знаходиться в неприязних стосунках. Вважає, що при розподілі земельної ділянки за другим варіантом, відповідачка навмисно в майбутньому може перекрити йому водопостачання, оскільки вона до нього дуже погано ставиться. Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянтки, її представника, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 14 вересня 2015 року, а також задовольнити апеляційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 9 вересня 2015 року з наступних підстав.

Статтею 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч. 1ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 1ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Положеннями ч. 1ст. 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Як роз'яснено у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", у справах про встановлення порядку користування земельною ділянкою сторони зобов'язані надавати суду: документи про надання її для будівництва та обслуговування житлового будинку й господарських будівель та споруд; план земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості); план цієї ділянки із зазначенням її частин, що перебувають у фактичному користуванні кожного із співвласників житлового будинку, а також розташованих на ній будівель, плодоягідних насаджень; правовстановлюючі документи на будинок із зазначенням розміру часток кожного із співвласників; угоду чи рішення суду про поділ будинку в натурі або визначення порядку користування ним і угоду про порядок користування земельною ділянкою, якщо вона мала місце.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11 вересня 2006 року державним нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори Маріупольського нотаріального округу, належить 1/2 частина домоволодіння за АДРЕСА_1 та 1/2 частина земельної ділянки, загальною площею 0,0458 га, для обслуговування домоволодіння за вказаною адресою, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, батька ОСОБА_4

Інша 1/2 частина домоволодіння та 1/2 частина земельної ділянки, за вказаною адресою, належить відповідачці на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 12 лютого 2011 року державним нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори Маріупольського нотаріального округа, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, матері ОСОБА_5

Згідно рішення апеляційного суду Донецької області від 06 травня 2015 року жилий будинок за АДРЕСА_1 розділено між сторонами. Виділено в натурі відповідачці : передню літ 1-2 площею 11,2 кв.м.; жилу кімнату літ 1-3 площею 19,3 кв.м.; жилу кімнату літ 1-4 площею 8,1 кв.м., а всього загальною площею 38,6 кв.м.; сараї літ Б-1, Г-1; вбиральню літ В-1; 1/2 частини огорожі №1-3 та 1/2 частину замощення, що становить 43/100 частки від всього домоволодіння. Позивачу виділено в натурі: кухню літ 1-1 площею 9,4 кв.м.; коридорліт.2-1 площею 7,0 кв.м.; передню літ 2-2 площею 11,3 кв.м.; жилу кімнату літ 2-3 площею 8,5 кв.м.; жилу кімнату літ 2-4 площею 19,1 кв.м., а всього загальною площею 55,3 кв.м.; погріб літ А-1/п; ганок літ а-1; 1/2 частини огорожі №1-3 та 1/2 частину замощення, що складає 57/100 частки від всього домоволодіння.

Також з матеріалів справи вбачається, що до частини будинку позивача проведено водопровід, а в частині будинку, яка належить відповідачці, водопроводу немає.

За клопотанням позивача по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу. Згідно висновку експерта ОСОБА_6 від 10 липня 2015 року, запропоновано 2 варіанта розподілу земельної ділянки, загальною площею 0,0458 га та розташованої по АДРЕСА_1, без дільниць загального користування, відповідно до часток співвласників.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що експерт запропонував два варіанта розподілу спірної земельної ділянки.

При розподілі земельної ділянки за першим варіантом пропонується встановити при необхідності земельний сервітут на ділянку ОСОБА_2 площею 6,4 кв.м. для обслуговування північної зовнішньої стіни частини будинку ОСОБА_3

При розподілі земельної ділянки за другим варіантом пропонується встановити при необхідності земельний сервітут на ділянку ОСОБА_2 площею 16,5 кв.м. для обслуговування і ремонту каналізаційного трубопроводу, який йде до частини будинку ОСОБА_3

Частиною 1 п.1 та п. 4 ст. 309 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апелянтки та дійшов висновку, що вони є обґрунтованими, оскільки суд першої інстанції неповно з»ясував обставини справи.

Суд першої інстанції правильно врахував, що у ОСОБА_3 є водопровід, який йде до його частини будинку і який йому необхідно обслуговувати, однак суд не врахував, що частина будинку, яка належить ОСОБА_2, не має водопроводу, а тому відповідачці необхідно провести такий водопровід по тій частині земельної ділянки, яку суд повинен визначити своїм рішенням.

Позивачка звертала увагу суду на те, що за першим варіантом розподілу спірної земельної ділянки, запропонованим експертом, по лінії А-Б відстань від будинку до огорожі менше одного метра і даної відстані недостатньо навіть для обслуговування будинку за нормами ДБН, а провести водопровід по земельній ділянці з такими розмірами взагалі неможливо.

Апеляційним судом за клопотанням апелянтки був опитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_6, який виконав вказану судову експертизу. Експерт підтвердив, що в плані в додатку № 1 на якому зображено перший варіант розподілу спірної земельної ділянки, відстань між стіною будинку та огорожею по лінії А-Б на початку складає один метр, однак далі ця відстань звужується і відстань від стіни будинку до огорожі вже складає 0, 86 м.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти пояснень експерта, що відстань між будинком і огорожею по лініі А-Б звужується від одного метра на початку до 0,86 м.

В пункті 12.48 ДБН В.2.5-74:2013 «Водопостачання. Зовнішні мережі та споруди» вказано, в умовах щільної забудови відстані від бордюр них каменів вулиць(по горизонталі) допускається зменшувати згідно з технічними або містобудівними умовами та обмеженнями, а також відповідно до технічного завдання на проектування.

За неможливості забезпечення унормованої відстані від водопроводів і мереж водопостачання до фундаментів будівель або споруд (не менше ніж 5 метрів по горизонталі, у просвіті) трубопроводи слід прокладати у захисних водонепроникних конструкціях - футлярах, кожухах або каналах.

В частині другій ДБН В.2.5-74:2013 міститься перелік документів, на які є посилання в даних нормах, в тому числі на норми ДБН В.2.5-64:2012 «Внутрішній водопровід та каналізація».

ДБН В.2.5-64:2012 «Внутрішній водопровід та каналізація» Частина 1 Проектування, частина 2 Будівництво, затверджені Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 31.10.2012 року № 553, погоджені МНС України, Державний департамент пожежної безпеки, лист від 26.11.2010 року № 36/4/7951, Міністерство охорони здоров»я України, Державна санітарно-епідеміологічна служба, лист від 10.02.2011 року № 05.03.02 - 071/10693, Міністерство з питань житлово-комунального господарства України, лист від 31.05.2010 року № 7/13-5173.

Ці норми встановлюють вимоги до проектування та будівництва систем внутрішнього холодного та гарячого водопостачання, каналізації і водостоків при новому будівництві, реконструкції, капітальному ремонті, технічному переоснащенні та реставрації будинків, будівель, споруд різного призначення.

Норми ДБН В.2.5 - 64: 2012 чинні з 1.03.2013 року і з набранням чинності даних норм втратили чинність на території України СНиП 2.04.01-85 «Внутрішній водопровід і каналізація будівель» та СНиП 3.05.01-85 «Внутрішні санітарно-технічні системи» (у частині, що стосується водопроводу та каналізації).

В пункті 16.1.7 ДБН В.2.5 - 64: 2012 встановлено, що для контролю за витоком води з трубопроводів, які прокладені в каналі або футлярі, треба передбачити улаштування контрольних колодязів діаметром 1,0 м.

Суд першої інстанції не звернув увагу на доводи відповідачки про неможливість провести водопровід по частині земельної ділянки між стіною будинку та огорожею по лінії А-Б, не з»ясував, що відстань від стіни будинку до огорожі по лінії А-Б складає 0,86 метра. Дані обставини є важливими для вирішення справи, оскільки в частині будинку, яка належить відповідачці відсутній водопровід, який необхідно буде прокладати по тій частині земельної ділянки, яку повинен визначити суд. Суд першої інстанції не врахував, що згідно з нормами ДБН В.2.5-74:2013 «Водопостачання. Зовнішні мережі та споруди» та ДБН В.2.5 - 64: 2012 «Внутрішній водопровід та каналізація» відстані від будинку до огорожі в 0,86 метра не достатньо для проведення водопроводу.

Також суд першої інстанції не звернув увагу, що за другим варіантом розподілу спірної земельної ділянки, який також було запропоновано висновками судової будівельно-технічної експертизи, відстань від огорожі до будинку достатньо велика, що дозволить відповідачці провести водопровід до своєї частини будинку ( при необхідності можливо буде встановити сервітут на частину земельної ділянки позивача для прокладання цього водопроводу).

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи позивача, що при визначенні судом другого варіанту розподілу земельної ділянки може бути, що відповідачка навмисно позбавить його водопостачання, оскільки між ними дуже неприязні стосунки. Вказані доводи позивача є безпідставними, вони є припущенням і не підтверджуються ніякими доказами.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 9 вересня 2015 року та змінити вказане рішення в частині визначення варіанту розподілу спірної земельної ділянки.

Виділити ОСОБА_3 в натурі земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1, загальною площею 229 кв.м., обмежену лінією розподілу: 15,45 м по межі по АДРЕСА_1; 8,40 м по межі з земельною ділянкою АДРЕСА_4; 23,95 м, 7,34 м, 7,90 м, 2,8 м, 5,65 м, 10,11 м по межі з земельною ділянкою ОСОБА_2 Вхід на земельну ділянку з вулиці Калузької залишити колишній, відповідно до додатку № 2 судової будівельно-технічної експертизи, складеної експертом ОСОБА_6, від 10 липня 2015 року.

Виділити ОСОБА_2 в натурі земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1, загальною площею 229 кв.м., обмежену лінією розподілу: 1,0 м по межі по АДРЕСА_1; 11,80 м, 6,80 м по межі з земельною ділянкою АДРЕСА_4; 16,95 м по межі з земельною ділянкою АДРЕСА_3; 15,66 м, 11,34 м по межі зі сторони земельної ділянки АДРЕСА_2; 23,95 м, 7,34 м, 7,90 м, 2,8 м, 5,65 м, 10,11 м по межі з земельною ділянкою ОСОБА_3 Вхід на земельну ділянку організувати з вулиці Калузької, відповідно до додатку № 2 судової будівельно-технічної експертизи, складеної експертом ОСОБА_6, від 10 липня 2015 року.

Апеляційний суд перевірив також доводи апелянтки стосовно додаткового рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 вересня 2015 року та дійшов висновку, що вони є безпідставними, оскільки статтею 88 ЦПК України передбачено, що cтороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 вересня 2015 року, а додаткове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 9 вересня 2015 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 вересня 2015 року - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 9 вересня 2015 року змінити в частині визначення варіанту розподілу спірної земельної ділянки.

Виділити ОСОБА_3 в натурі земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1, загальною площею 229 кв.м., обмежену лінією розподілу: 15,45 м по межі по АДРЕСА_1; 8,40 м по межі з земельною ділянкою АДРЕСА_4; 23,95 м, 7,34 м, 7,90 м, 2,8 м, 5,65 м, 10,11 м по межі з земельною ділянкою ОСОБА_2. Вхід на земельну ділянку з вулиці Калузької залишити колишній, відповідно до додатку № 2 судової будівельно-технічної експертизи, складеної експертом ОСОБА_6, від 10 липня 2015 року.

Виділити ОСОБА_2 в натурі земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1, загальною площею 229 кв.м., обмежену лінією розподілу: 1,0 м по межі по АДРЕСА_1; 11,80 м, 6,80 м по межі з земельною ділянкою АДРЕСА_4; 16,95 м по межі з земельною ділянкою АДРЕСА_3; 15,66 м, 11,34 м по межі зі сторони земельної ділянки АДРЕСА_2; 23,95 м, 7,34 м, 7,90 м, 2,8 м, 5,65 м, 10,11 м по межі з земельною ділянкою ОСОБА_8. Вхід на земельну ділянку організувати з вулиці Калузької, відповідно до додатку № 2 судової будівельно-технічної експертизи, складеної експертом ОСОБА_6, від 10 липня 2015 року.

Додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 вересня 2015 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді