Провадження № 22-ц/773/444/15 Категорія: 5 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Мудренко Л. І., Русинчука М. М.,

при секретарі Губарик К. А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулась в суд із зазначеним позовом. Покликалась на ті обставини, що 30 жовтня 2014 року Луцьким міськрайонним судом у справі про поділ майна подружжя було визнано мирову угоду, укладену між нею та відповідачем ОСОБА_3 Згідно з одним із пунктів цієї угоди відповідач зобов'язувався відмовитись в її користь від свого права власності на частки в квартирах: АДРЕСА_2; АДРЕСА_1, шляхом подання відповідних заяв у встановлений строк до реєстратора (реєстраційних органів). ОСОБА_3, у визначений мировою угодою строк, вказане зобов'язання не виконав.

Вважаючи дані дії відповідача такими, що свідчать про невизнання ним та заперечення її права власності на зазначені квартири, позивач просила суд ухвалити рішення про визнання її права власності на ці житлові приміщення.

27 січня 2015 року рішенням Луцького міськрайонного суду в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 просив його скасувати як незаконне, необґрунтоване і невмотивоване та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з інших мотивів і відшкодувати позивачу судові витрати.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з вимогами статті 392 цього Кодексу власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 37 постанови № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по іншій цивільній справі щодо розподілу майна уклали між собою мирову угод, яка була визнана судом з постановленням відповідної ухвали, що набрала законної сили. Однак одна із сторін цього правочину відповідач ОСОБА_3 добровільно не виконує взятих на себе зобов'язань щодо розподілу між ними майнових прав на нерухоме майно - дві квартири в м. Луцьку.

Наведене дає підстави зробити висновок про те, що сторони даного спору, уклавши мирову угоду щодо розподілу спірного майна, яка визнана судом в іншій справі, тим самим визнали право власності на це майно, а отже невиконання однією із сторін мирової угоди - окремих її пунктів, не є підставою для звернення до суду з позовом згідно зі ст. 392 ЦК України. Захист порушених прав у цьому разі здійснюється в порядку, встановленому п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» державною виконавчою службою.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про безпідставність вимог позивача та прийняв законне рішення про відмову в позові.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу відповідно до ст. 308 ЦПК України слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді