Справа № 2/593/117/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2015 р. м.Бережани

Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Шміло В.І.

при секретарі Макійчук Г.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Бережанського районного суду з позовом до відповідачки про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що знаходиться по АДРЕСА_1, яке 23 червня 2010 року перейшло її у власність, внаслідок прийняття спадщини за заповітом, що залишилася після смерті її рідної тітки- ОСОБА_3. В даному житловому будинку на час прийнятя нею спадщини вже числилась зареєстрованою відповідачка, яка являється їй племінницею. Однак, відповідачка жодного дня не проживала в належному їй на праві власності будинку, за вищевказаною адресою, і жодних її особистих речей в ньому немає, тобто вона не проживає в належному їй будинку, вже більше десяти років, і місце її проживання їй невідоме. В даний час, через реєстрацію в належному їй будинку відповідачки, вона не може повноцінно користуватися та розпоряджатися своїм майном, що порушує її право, за захистом якого, вона вимушена звернутися до суду.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1, 23 червня 2010 року перейшов її у власність, внаслідок прийняття спадщини за заповітом, що залишилась після смерті її рідної тітки- ОСОБА_3. В даному житловому будинку на час прийнятя нею спадщини вже числилась зареєстрованою відповідачка, яка являється їй племінницею.Однак, відповідачка жодного дня не проживала в належному їй на праві власності будинку, за вищевказаною адресою, і жодних її особистих речей в ньому немає, тобто вона не проживає в належному їй будинку, вже більше десяти років, і місце її проживання їй невідоме. В зв»язку з тим, що відповідачка в добровільному порядку відмовляється виписатися із належного їй будинку, що порушує її право повноцінно користуватися та розпоряджатися своїм майном, то вона вимушена звернутися до суду і просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування належним їй житловим приміщенням, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що вона дійсно вже більше десяти років не проживає в жиловому приміщенні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в якому вона була зареєстрована, ще попередньою власницею житлового будинку ОСОБА_3. Також зазначила, що ще в двох річному віці вона разом із батьками виїхала із даного житлового будинку і з того часу жодного дня в ньому не проживала, і жодних її особистих речей в ньому немає, тобто вона не проживає в ньому вже більше десяти років. В даний час вона навчається в м. Тернополі і проживає на винайманій квартирі за адресою: АДРЕСА_4, а числиться зареєстрованою в житловому будинку позивачки, однак в добровільному порядку зніматись з реєстрації в ньому вона не бажає, оскільки не має куди зареєструватися, а тому вона просить суд у задоволенні даного позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розглянувши та проаналізувавши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, члени сім»ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом .

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності позивачці, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом зареєстрованим в реєстрі за № 410, посвідченим 04.08.2010 року державним нотаріусом Бережанської державної нотаріальної контори Гетьман І.М., на підставі якого у позивачки виникло право власності на будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1, що вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 671, виданого 04.08.2010 року Бережанським ОК МБТІ.

Також, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка, числиться зареєстрованою, в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1, де її зареєструвала, ще попередня власниця житлового будинку ОСОБА_3. однак відповідачка, ще в двох річному віці разом із батьками, виїхала із даного житлового будинку і з того часу жодного дня в ньому не проживала, і жодних її особистих речей в ньому немає, тобто вона не проживає в належному позивачці будинку, вже більше десяти років. Вказана обставина підтверджується як показаннями самої відповідачка, так і показаннями позивачки, а також показаннями свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, допитаних в судовому засіданні.

З відповіді Бережанського РС УДМС України в Тернопільській області за № 154, від 10.02.2015 року, вбачається, що відповідачка числиться зареєстрованим у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3. пояснила, що вона проживає в будинку за адресою АДРЕСА_3, що знаходиться по сусідству із житловим будинком належним позивачці, і вона може підтвердити, той факт, що відповідачка, жодного дня в даному будинку не проживала і вона ніколи її там не бачила.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що вона проживає в будинку за адресою АДРЕСА_2, що теж знаходиться по сусідству із житловим будинком належним позивачці, і вона теж може підтвердити той факт, що відповідачка, жодного дня в будинку позивачки не проживала і вона ніколи її там не бачила.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідачка не проживає в будинку позивачки без поважних причин вже більше десяти років, і жодних її особистих речей в будинку немає, а тому позовні вимоги позивачки, щодо визнання ОСОБА_2. такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що знаходиться по АДРЕСА_1 слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 14, 213, 215ЦПК України, ст.ст.405 ЦК України, 71-72 ЖК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права на житло задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що знаходиться по АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом 10 діб з дня його проголошення.

Суддя В.І.Шміло