Справа № 352/1350/15-ц
Провадження № 2/352/776/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Дузінкевича І.М.

з участю секретаря Кукули О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася у суд з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, у якому народився син ОСОБА_3 ОСОБА_2, 27.10.2008р.н. Після припинення шлюбних відносин з відповідачем син залишився проживати з нею. Вона має намір поїхати з дитиною за кордон - у країну Мальта, де вона працює, для його всестороннього розвитку в оздоровчих цілях. Однак, вона не може отримати від відповідача нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон. Просила надати дозвіл на виїзд за межі України у країну Мальта неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_2 без згоди батька, та дозвіл на виготовлення проїзних документів.

Позивачка у судове засідання не зявилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала, уточнивши вимоги, просила надати дозвіл на виїзд за межі України у країни Шенгену та країну Мальта.

Відповідач у судове засідання не з»явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що у шлюбі сторін народився син ОСОБА_2 ОСОБА_3, 27 жовтня 2008року народження. Після припинення шлюбних відносин з відповідачем син залишився проживати з позивачкою, яка має намір поїхати з дитиною за кордон у туристичних та оздоровчих цілях. Однак, позивачка не змогла отримати від відповідача нотаріально посвідченої згоди на тимчасовий виїзд сина за кордон.

У відповідності до ч.2 ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Згідно вимог ч.1 ст.9, ч.2 ст.10 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини; поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 р. № 724), перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними; згідно пп.2 п.4 Правил виїзд дитини віком до 16 років за межі України у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З урахуванням вказаних норм міжнародного права та національного законодавства, враховуючи встановлені обставини та інтереси малолітнього сина сторін, закордонна поїздка якого лише сприятиме його розумовому та духовному розвитку, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову.

На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, ч.1 ст.9, ч.2 ст.10 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ч.3 ст.313 ЦК України, ст.154 СК України, ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 р. № 724), керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України у країни Шенгену та країну Мальта малолітньому ОСОБА_2 Леону-Крістоферу, 27 жовтня 2008року народження, у супроводі матері ОСОБА_1 без нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_2 на один рік.

Надати дозвіл на виготовлення проїзних документів малолітньому ОСОБА_2 Леону-Крістоферу, 27 жовтня 2008року народження, для виїзду за кордон, без згоди батька ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий І.М.Дузінкевич