Справа № 522/7408/14-ц
Провадження № 2/522/86/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Александр-Н», ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до ТОВ «Александр-Н», ОСОБА_3 та просить стягнути з ТОВ «Александр-Н» на його користь 5 320, 00 дол. США., стягнути з ОСОБА_3 на його користь 3 000, 00 дол. США, а також стягнути з відповідачів на його користь в солідарному порядку суму моральної шкоди в розмірі 20 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 09 січня 2013 року між позивачем та ТОВ «Александр-Н» був укладений договір про надання послуг у вигляді здійснення товариством комплексу заходів, направлених на пошук об'єкта нерухомості відповідно до вимог позивача. На виконання умов договору позивач вніс у касу відповідача аванс у розмірі 1 000, 00 дол. США. Однак, жодних дій, спрямованих на пошук необхідного позивачу житла відповідачем здійснено не було.

Також ОСОБА_2 зазначає, що 09 січня 2013 року між ним та ОСОБА_3, яка є представником ПАТ «Дельта Банк», було укладено угоду про видачу завдатку для укладення договору, за умовами якої остання отримала від позивача 3 000, 00 дол. США. Вказана сума завдатку була сплачена позивачем в рахунок вартості квартири АДРЕСА_1.

Крім того, 19 березня 2013 року позивачем було додатково надано ТОВ «Александр-Н» для передачі ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 7 320, 00 дол. США. Однак, вказані кошти товариством передані не були. При цьому, як зазначає позивач, ТОВ «Александр-Н» у листопаді місяці 2013 року повернуло йому частину грошових коштів у розмірі 3 000, 00 дол. США. На даний час товариство безпідставно користується іншою частиною переданих грошових коштів у розмірі 4 320, 00 дол. США.

Тому, позивач вважає, що оскільки договір купівлі-продажу квартири укладений не був, а сторони домовились лише в майбутньому укласти такий договір, то передані відповідачам грошові кошти підлягають стягненню. Крім того, внаслідок вищевказаних порушень відповідачами договірних зобов'язань він зазнав моральної шкоди, яка полягає в погіршенні фізичного, психологічного та душевного стану, негативному впливі на стосунки у сім'ї та порушення звичного життєвого ритму, у зв'язку з неотриманням очікуваної квартири, яку так і не отримав у власність.

ОСОБА_2 та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник ТОВ «Александр-Н» у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 визнала частково, лише в частині стягнення з товариства на користь позивача суми авансу у розмірі 8 000, 00 грн. Однак, заперечувала проти задоволення вимог позивача щодо стягнення інших коштів з товариства, оскільки грошова сума у розмірі 4320, 00 дол. США була передана особисто ОСОБА_3, а інша частина коштів у розмірі 3 000, 00 дол. США була повернута позивачу.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, прийнявши до уваги докази, вислухавши думки сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 09 січня 2013 року ОСОБА_2 в приміщенні ТОВ «Александр-Н» уклав особисто два договори: перший - з ТОВ «Александр-Н» - договір на пошук об'єкта нерухомості, в якому було вказано, що він вже обрав після огляду об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, що відображено в п. 3.3 даного договору.

За пошук цього об'єкта нерухомості позивач сплатив товариству аванс у розмірі 8 000, 00 грн., що станом на 09 січня 2013 року було еквівалентно 1 000, 00 дол. США (п. 3.2 договору), та що не заперечувала у судовому засіданні представник ТОВ «Александр-Н».

Строк дії договору був встановлений пунктом 8 даного договору - до 02 квітня 2013 року.

Ч. 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 1.1 договору замовник поручає виконавцю здійснити збирання інформації відносно наявних на ринку пропозицій про продаж нерухомості, що направлено на пошук квартири, необхідної замовнику для особистих потреб, а виконавець приймає дії щодо пошуку об'єкта нерухомості у відповідності до вимог замовника.

Виконавець згідно п. 2.1 договору зобов'язався повідомити замовнику, за його вимогою, всі відомості про хід виконання взятих на себе зобов'язань по дійсному договору, а також провести рекламну компанію для пошуку об'єкта нерухомості.

Однак, всупереч п. п. 1.1, 2.1 договору жодних дій, спрямованих на пошук необхідного позивачу житла відповідачем здійснено не було.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 1, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Крім того, боржник, що видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору.

У відповідності до ч. 8 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов'язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Однак, жодного доказу, який свідчить про належне надання послуг по збору інформації відносно пропозиції по продажу майна відповідачем ТОВ «Александр-Н» надано не було.

Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з товариства на користь позивача суму сплаченого авансу у розмірі 8 000, 00 грн.

Також судом встановлено, що 09 січня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка є представником ПАТ «Дельта Банк», було укладено угоду про видачу завдатку для укладення договору, за умовами якої остання отримала від позивача 24 000, 00 грн., що станом на 09 січня 2013 року було еквівалентно 3 000, 00 дол. США. Вказана сума завдатку була сплачена позивачем в рахунок вартості квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до п. 2.2 вказаного договору отримана грошова сума враховується при остаточних взаємних розрахунках між сторонами при підписанні договору відчуження.

У вказаному договорі вартість квартири була зазначена в розмірі 243 000, 00 грн., що на момент укладення договору було еквівалентно 30 000, 00 дол. США (п. 1.1 договору).

В подальшому, 19 березня 2013 року позивачем було додатково надано ТОВ «Александр-Н» грошову суму в розмірі 7 320, 00 дол. США, для подальшої передачі вказаної суми ОСОБА_3, про що було зазначено в договорі про надання послуг від 09 січня 2013 року.

У судовому засіданні представник ТОВ «Александр-Н» зазначила, що грошові кошти у розмірі 3 000, 00 дол. США були отримані агенцією в особі її голови - ОСОБА_1, та були залишені в агенції для оплати боргів по комунальним платежам, а інша частина - 4 320, 00 дол. США передана особисто ОСОБА_3 Однак, жодних доказів щодо передання 4 320, 00 дол. США ОСОБА_3 до суду надано не було.

У судовому засіданні також доведено, що 24 грудня 2013 року агентством були повернуті позивачу 3 000, 00 дол. США, що підтверджується відповідною розпискою, та що не заперечувалось позивачем у судовому засіданні. Іншу частину коштів ТОВ «Александр-Н» зобов'язолось повернути з часом.

Тому, суд вважає за можливе стягнути грошову суму у розмірі 4 320, 00 дол. США з товариства на користь ОСОБА_2, у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири, передбачений договором від 09 січня 2013 року, укладений не був, а сторони лише домовились в майбутньому укласти такий договір, то передані ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 24 000, 00 грн. також підлягають поверненню позивачу.

Щодо стягнення моральної шкоди, то за п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд вважає необґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення моральної шкоди з відповідачів, оскільки до вказаних правовідносин не передбачено застосування норм про відшкодування моральної шкоди.

Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок звернення до суду з позовом ОСОБА_2 поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 047, 00 грн., які суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягнути в рівних частках з відповідачів на користь позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково.

Керуючись ч. 8 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 525, 526, 530, 546, 570, 610, 611, 901, 906, 1167, 1212, 1213 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 6, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Александр-Н», ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Александр-Н» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 4 320 (чотири тисячі триста двадцять) дол. США.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Александр-Н» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 24 000 (двадцять чотири тисячі) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Александр-Н», ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 1 047 (одна тисяча сорок сім) грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.Б. Свячена