Справа № 443/638/15-ц Провадження № 2/443/296/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сидорака Б.Г.

при секретарі Башта Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області, як органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

08 квітня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Жидачівського районного суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 відносно малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що з лютого 2004 року до березня 2008 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі під час якого у них народилась дочка ОСОБА_4, яка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, який є батьком дитини, згідно із рішенням апеляційного суду Львівської області від 11.03.2013 року, має сплачувати на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 400 грн. щомісячно і додаткові витрати у розмірі 150 грн., при цьому станом на 01.03.2015 року його заборгованість по сплаті аліментів становить 6894,94 грн.. Із відповідачем вона не проживає майже 8 років та за цей час він не цікавиться дитиною, а саме: не відвідував її ні у садочку, ні у школі, не цікавився її станом здоров"я та успішністю, не вітав із святами. На наданий час відповідач створив нову сім"ю, має ще одну дитину та при цьому висловив думку, що спільна дитина йому не потрібна. Окрім того, відповідач зловживає спиртними напоями, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, що не може бути добрим прикладом для дочки.

Із посиланням на п.2 ч.1 ст.164 СК України, вважає, що оскільки відповідач протягом восьми років жодним чином не приймав участі в житті дочки, а тому він має бути позбавлений батьківських прав відносно неї.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник, відповідно до договору про надання правової допомоги - адвокат Мига М.Л., позовні вимоги підтримали в повному обсязі, мотивуючи тими ж обставинами.

Відповідач ОСОБА_2, заперечив позовні вимоги та вважає їх безпідставними та недоведеними щодо умисності його дій, свідомого нехтування його своїми батьківськими обов'язками та вважає, що позивач не надала суду достатніх доказів його винної поведінки щодо свідомого нехтування його своїми батьківськими обов'язками, окрім того сама чинила йому перешкоди у їх виконанні.

Відповідач вважає, що висновок органу опіки та піклування щодо позбавлення його батьківських прав ґрунтується на вимогах закону.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Жидачівської РДА Львівської області - Драган Н.М. підтримала висновок органу опіки та піклування про безпідставність позовних вимог та при розгляді спору покладається на думку суду.

Допитаний в судовому засіданні малолітня ОСОБА_3, у присутності практичного психолога, пояснила, що вона проживає разом з матір'ю. З рідним батьком не спілкується, оскільки один раз, коли вона була у батька вдома, то його мати, тобто бабця, перебуваючи в нетверезому стані, просила її не повертатись додому, що її налякало, а тому вона більше не має бажання зустрічатись із батьком.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 - двоюрідна сестра позивачки, пояснила, що їй відомо, що відповідач не цікавиться умовами життя і виховання дочки, яку виховує позивачка та допомогу їй у цьому надає мати останньої, яка знаходиться на роботі за межами України.

Вислухавши сторони, малолітню ОСОБА_3, свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав:

Свідоцтвом про народження дитини(а.с.7) стверджено, що відповідач ОСОБА_2, є батьком малолітньої ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.8) підтверджується, що шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано 13.03.2008 року.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 із моменту народження проживає разом з матір'ю.

Відповідач створив іншу сім'ю, хоч не перебуває в зареєстрованому шлюбі та він є батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач ОСОБА_2 дійсно станом на 01.04.2015 р. мав заборгованість перед позивачкою по сплаті аліментів у загальній сумі 6894,94 грн., яку на момент ухвалення рішення частково погасив, що не заперечується сторонами.

В судовому засіданні не встановлено фактів, належним чином підтверджених, про злісне ухилення відповідача, чи свідомого нехтування ним своїми обов'язками чи винної негативної його поведінки, чи шкідливих звичок стосовно малолітньої дочки, які б вказували про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, як крайньої міри, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно з приписами пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Однак, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В судовому засіданні встановлено, що малолітня ОСОБА_3, проживаючи з матір'ю, забезпечена всім необхідним, згідно шкільної характеристики навчається добре, дитина розвивається фізично і духовно, щодо здоров'я дитини також негативних наслідків не встановлено.

Судом також встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розірваний внаслідок сімейних непорозумінь і з часу розірвання шлюбу колишнє подружжя дуже рідко спілкуються один з одним.

Однак, як пояснив відповідач, він недавнього часу спілкувався з дитиною, але через непорозуміння із позивачем, яка чинить йому перешкоди у баченні з дитиною, зустрічі з дочкою припинилась.

Аналізуючи ці обставини, суд вбачає, що зв'язок дочки з батьком не відбувався внаслідок пасивної поведінки обох батьків, внаслідок чого дитину було обмежено рідного батьківського спілкування. Так, позивачка своїми діями фактично не бажала зустрічі дочки з батьком, а відповідач в свою чергу, зіткнувшись зі складністю спілкування з дитиною, не відстоював свої права, тому з часом такі спілкування зійшли нанівець.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Що стосується висновку органу опіки та піклування - Жидачівської РДА Львівської області, то суд вважає, що висновок про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача зроблений обгрунтовано та є законним.

Крім цього, позивач жодного разу не зверталась до відповідача з претензіями щодо неналежного виконання ним батьківських обов'язків, а з боку органу опіки раніше не застосовувалися заходи попередження чи впливу.

Щодо показів свідків, то суд вважає, що свідки висловили свою думку формально з особистих міркувань і з їх показів також не вбачається злісного винного ухилення та свідомого нехтування його своїми батьківськими обов'язками.

Щодо посилання позивача на рішення суду про зменшення аліментів, а наявність заборгованості по сплаті аліментів, то суд зазначає, що ці доводи не містять у собі склад злісного ухилення відповідно до ст. 164 СК України.

Крім цього, щодо відвідування школи та щодо стану здоров'я дитини, то оскільки питання щодо такої необхідності не виникало, а тому і ніким не порушувалося.

Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,208-209,212-215,218,223 ЦПК України, ст.ст.164-167,171 СК України, суд,-

ухвалив:

Відмовити в позові ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Жидачівська районна державна адміністрація Львівської області, як органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, відносно дочки ОСОБА_3, 2004 р.н..

Попередити ОСОБА_2 про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов"язків відносно дочки ОСОБА_3 та, що у разі продовження ним проявів ухилення від виконання обов"язків щодо виховання та утримання дочка, він може бути позбавлений батьківських прав у судовому порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 05 травня 2015 року.

Головуючий суддя ________________________________

27.04.2015