справа № 179/278/14-ц
провадження № 2/179/35/15
МАГДАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 р. Магдалинівський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Новік Д.І.

за участю: секретаря судового засідання Кривошлик І.Ю.

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за первісним позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору та додатків до нього,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, який уточнивши 22 жовтня 2014 року, посилається на те, що 19 травня 2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір SAMDN44912, відповідно до якого відповідач 05 червня 2006 року отримав кредит у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 848439 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік (3 % у місяць з розрахунку 360 днів на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. До анкети-заяви позичальника відповідачем було надано довідку від 17 травня 2006 року вих.№472/03 з місця роботи про середню заробітну плату, що додається позивачем до позову. Така довідка вимагалася у відповідача лише, в звязку з тим, що якщо у відповідача як клієнта немає заробітної картки, оформленої у позивача, то на вимогу позивача відповідач зобов'язаний був надати таку довідку для видачі кредиту. Відповідно до п. 5.2 Додатку №1 до наказу № С-89 от 24.05.2005 г. (ОСОБА_4 надання банківських послуг) п.п. 3.2 та 3.3 ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг, якими Банк керується щодо зміни кредитного ліміту, зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивачем 05 червня 2006 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт в розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень, після чого останній через банкомат отримав готівкою кошти в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень, за що сплатив комісію в розмірі 45 (сорок п'ять) гривень. Відповідачу за сумлінне виконання умов та правил по кредитній картці Універсальна, було підвищено кредитний ліміт, а саме: 13.04.2007 року підвищено до 6000,00 (шість тисяч) гривень, після чого 11 травня 2007 року отримав готівкою через банкомат в розмірі 500,00 (п'ятсот) гривень, та сплатив комісію за зняття готівкою через банкомат в розмірі 3%, а саме 15,00 (п'ятнадцять) гривень, 03.07.2008 року підвищено до 10000,00 (десять тисяч) гривень, після чого 05 липня 2008 року відповідач отримав готівкою через банкомат в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень, та сплатив комісію за зняття готівкою через банкомат в розмірі 3%, а саме 60,00 (шістдесят) гривень, що підтверджується у виписці по рахунку в якому вбачається весь рух коштів отримання, використання та здійснення погашення заборгованості та додана до позову. Тобто відповідно до тарифів які були затверджені відповідно до п.5.3 Додатку №1 до Наказу № С-89 от 24.05.2005г. ОСОБА_4 Надання Банківських Послуг, відповідно до наказу №PR-2007-830 від 01.08.2007 року, яким було затверджено «У зв'язку зі вступом 05.06.2007 р Постанови Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 р. "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», виникла необхідність розробити Довідку, яка визначає сукупність вартості споживчого кредиту та реальну процентну ставку. Дана форма Довідки надаватиметься Банком ОСОБА_5 перед підписанням кредитного договору». Відповідач сплатив 3% від суми операції у банкоматах та пунктах видачі готівки «ПриватБанку». Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позивальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг. (Відповідно наказу № С-89 від 24.05.205 р. розроблена спрощена форма Договору про надання банківських послуг впроваджується для продуктів, що мають подібні умови та правила обслуговування: кредитні картки «Універсальна», «Товари в розстрочку», «Подія», «ПриватАванс», дебетні картки особисті, зарплатні, пенсійні, соціальні картки миттєвого випуску, і полягає в підписанні клієнтом Заяви про надання послуг (змінна частина договору). У заяві клієнт вказує, що ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання послуг. ОСОБА_4 та Правила складають базис - постійну частину Договору, але не підписуються ОСОБА_5). Тому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем ОСОБА_6, і це підтверджується його підписом у заяві, що повністю підтверджується наданими до позову: копією наказу №С-89 від 24.05.2005р., порядку укладення спрощеної форми договору надання послуг згідно наказу №С-89 від 24.05.2005р. та додатком зразку заяви про надання послуг, яка оформлюється з клієнтом у приміщенні Банку та ОСОБА_4 надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою; копією наказу №289 від 24.02.2005р., який був змінений наказом №С-89 від 24.05.2005р., положення про «сплячі» рахунки фізичних осіб та правила користування платіжною карткою (наказ №7 від 05.01.2004), що втратили силу, правил користування платіжною карткою які були змінені наказом №289 від 24.02.2005р.(наказ №7 від 05.01.2004); копією наказу №PR-2007-830 від 01.08.2007 року, яким розроблена Довідка, яка визначає сукупність вартості споживчого кредиту та реальну процентну ставку; копією довідки про умови кредитування та приклади використання кредитних коштів затверджені наказом про публікацію на офіційному сайті від 03.12.2008 року №СП-2008- 1168; копією пам'ятки клієнта Кредитка "Універсальна" (тарифний план "30 днів") від 2009 року; копією пам'ятки клієнта Кредитка "Універсальна" ОСОБА_7 та основні умови обслуговування та кредитування від 2011 року після зміни назви ЗАТ на ПАТ КБ "ПриватБанк"; копією пам'ятки клієнта по кредитній картки "Універсальна" у вигляді зручної книжки тарифи дійсні станом на 01.08.2013 року; копією буклету стосовно заробітку за допомогою кредитної картки "Універсальна". Керуючись ч. 1 ст. 634 ЦК України сторони уклали між собою договір приєднання, який містить умови які встановлені однією із сторін ,а саме позивачем відповідно до п. 5.3 Додатку №1 до Наказу № С-89 от 24.05.2005г «Банк має право здійснювати зміни ОСОБА_7, а також других умов обслуговування рахунків. Якщо протягом 30 днів Банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови", а також відповідно до п. 6.4 цього ж додатку: "Зобовязання клієнта при незгоді зі змінами Правил та (або) Тарифами Банку надати письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість..." у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. При укладенні договору, було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгодженні сторонами так і прийняті ними як обов'язкові умови договору. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитора і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства та Правил. Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє відображення у ст.ст. 3, 627 ЦК України. Свобода договору включає в себе й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. За ст. 632 ЦК України ціна договору встановлюється за домовленістю сторін, тобто вільною. Відповідач звернувся до банку з проханням про видачу кредиту у національній валюті, з свого боку банком потреби відповідача було задоволено та надано кредитні кошти. З моменту укладення договору, відповідач виконував всі його умови. Таким чином, прийняв на себе всі зобов'язання та виконуючи їх, відповідачем визнано всі умови договору, так як ніяких вимог до банку чи яких-небудь пропозицій змінити умови договору в будь-якій частині не надходило. Право позивача на здійснення банківських операцій стосовно надання кредиту підтверджується: копією банківської ліцензії №22 від 04.12.2001 року; копію дозволу №22-2 від 29.06.2003 року; копію додатку до дозволу №22-2. Відповідно до п. 9.12 ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання та якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Так, відповідачем були підписані наступні анкети заяви, в яких містилася інформація на згоду відповідачем як клієнтом про ознайомлення з умовами надання банківських послуг та правил, тарифів Банку, окрім спірного договору, а саме: 1) у 2008 році відповідач звернувся за кредитуванням авто в кредит назва кредиту "Персональний кредит", та 02.04.2008 року останній підписав анкету-заяву позичальника в якій містилася інформація стосовно усіх рахунків Відповідача у Банку та для надання кредиту Відповідачу (п.5 та 12) що свідчать, що Відповідач згоден повторно із умовами та правилами надання банківських послуг. 16.04.2008 року Банк дав згоду про надання кредиту Відповідачу як клієнту на кредитування авто, у зв'язку із тим, що в нього вже є рахунок з якого можливе списання в рахунок здійснення погашення, а саме дебетова картка (перша заробітна карта) 353009, а також перевірено кредитну історію Відповідача по вже існуючим кредитам у їх Банку, а саме кредитна картка «Універсальна 30 днів льготного періоду 848439»; 2) у 2010 році Відповідачу необхідно було оформити другу дебетову картку, а саме заробітну карту, тому 20.03.2010 року останній підписав заяву про видачу картки 043601, в якій міститься пункт що Відповідач: «Я ознакомился и согласен с условиями и правилами предоставление банковских услуг, Правилами оказания услуг (вьполнения работ), а также Тарифами банка, которые били предоставлены мне для ознакомления в письменном виде. Своей подписью я подтверждаю факт получения полной информации об условиях кредитования в ПАО КБ "ПРИВАТБАНК", а также его местонахождение. (...). Я выражаю согласие с тем, что настоящее заявление вместе с Памяткой клиента, условиями и правилами предоставления банковских услуг, а также Тарифами составляет между мной и банком договор о предоставлении банковских услуг»; 3) у 2011 році Відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанк», а саме 16.12.2011 року, в якій також міститься інформація стосовно згоди з ознайомленням умов та складає договір; 4) 24.02.2012 року Відповідачем підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підтверджується підписом. Така анкета-заява теж містить вище зазначену згоду клієнта, в звязку з чим додаються до позову: копія службової записки Банку від 16.04.2008 року; копія анкети-заяви Позичальника від 02.04.2008 року; копія паспорту завірена відповідачем та банком 02.04.2008 року; копія посвідчення водія та тимчасовий реєстраційний талон; копія довідки про середню заробітну плату від 09.04.2008 року; копія заяви про видачу картки 043601 від 20.03.2010 року; копія анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 16.12.2011 року; копія анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 24.02.2012 року. Крім того, кредитна картка 848439 була видана строком на 4 роки, тому у 2010 році разом із заробітною карткою відповідачу поновили строк, завдяки чого відповідач зміг використовувати картку у мережах магазинів та користуватися в банкоматах. Такі ж самі дії стосовно продовження дії картки відповідач звертався до Банку у 2011 та 2012 році. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.6.5 ОСОБА_4 надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.6.6 ОСОБА_4 надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п.8.6 ОСОБА_4 надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та виписки по рахунку. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, тому 30.12.2011 року у Відповідача виникла перша прострочена заборгованість щодо щомісячного платежу. 21 грудня 2011 року Позивач змінив кредитний ліміт відповідачу, у зв'язку із несвоєчасною оплатою повного використаного кредитного ліміту до 9140,00 (дев'ять тисяч сто сорок) гривень. Друге прострочення по кредитному договору у Відповідача виникло 07.01.2012 року - кількість днів складає 8 (вісім), тому 29 лютого 2012 року Позивач змінив кредитний ліміт відповідачу, у зв'язку із несвоєчасною оплатою повного використаного кредитного ліміту до 8430,00 (вісім тисяч чотириста тридцять) гривень. Відповідачем було здійснено останній платіж через термінал самообслуговування у розмірі 600,00 (шістсот) гривень, після чого більше не здійснював погашення по кредитному договору. Після цього платежу у Відповідача залишався борг по тілу кредиту у розмірі 8105,75 (вісім тисяч сто п'ять) гривень 75 копійок. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 30.11.2013 року має заборгованість 16467,04 грн., яка складається з наступного: 8105.75 грн. - заборгованість за кредитом; 7100.95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 760.34 грн. - штраф (процентна складова). Строк дії картки після підписання Відповідачем, анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку 24.02.2012 року, складає до травня 2013 року. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Відповідно до ч. 1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості 12.02.2014 року. Окрім цього, відповідачем не визнаючи вимог позивача в своїх запереченнях зазначається, що печатка не відповідає формі печатки філіалу, та надає до заперечень у вигляді додатку анкету-заяву позичальника від 2007 року іншого клієнта, тому при здійсненні копії Відповідачем в частині підпису сторін закрив чистим листком паперу (або іншим способом, бо на копії чітко вбачається підробка документу в частині підпису). Стосовного печатки або невідповідності печатки філіалу, позивач може повідомити наступне. Працівники позивача підписуючи анкету-заяву про надання банківських послуг, керувалися наказом Банку №2490 від 17.11.2005 року, відповідно якого затверджено положення про порядок виготовлення, реєстрації, зберігання, використання та знищення печаток та штампів у ПриватБанку. Більш детально про договір №SAMDN4912, який підписаний сторонами 19.05.2006 року позивач повідомляє, що відповідно до п.1.7: "в работе Банка, его отделений и филиалов используются следующие виды печатей и штампов (...) - простая круглая печать структурного подразделения (бизнеса, департамента, отдела) с указанием наименование Банка, название этого подразделения, и кода ЕГРПОУ (без логотипа Банка).", а також відповідно до п.1.9: "круглая печать ГРУ, РУ филиала, отделения Банка удостоверяют подписи: - руководителя регионального подразделения, управляющего отделением, (...) - лиц, уполномоченых в установленом порядке на подписание от имени Банка совершаемых операций (договора, соглашения и пр.)", що відповідно до п.4.4: "Круглые печати структурного подразделения (бизнеса, департамента, отдела) с указанием названия этого подразделения хранятся у руководителя или секретаря - референта". Повноваження співробітника, який підписала з Відповідачем кредитний договір ОСОБА_8 підтверджується її наказом про прийняття на роботу та довіреністю, яка на той час діяла для надання повноважень підписувати кредитні договори з клієнтами, та виписка з сайту про відкликання такої довіреності 19.02.2007 року. Повноваження співробітника ОСОБА_9, яка мала повноваження відповідно до внутрішнього розпорядження та мала відповідальність по обліку та зберігання кредитних справ, відповідно до схеми та положень наказу №С-89 від 24.05.2005р., відповідні особи несуть відповідальність з обліку та зберігання кредитних справ та передаються такі справи у касу. При перевірці достовірності підписаної анкети-заяви по кредитному договору №SAMDN4912 від 19.05.2006 року співробітником з відповідачем, керівник Індивідуального бізнесу, який на той час відносився до відділення, в якому підписувалася заява з відповідачем, завірила печаткою бізнесу для передання відповідному співробітнику кредитної справи для зберігання. Тобто, у 2006 році у смт. Магдалинівка працювали 2 відділення банку, в якому кожному працювали відповідні керівники, а саме: керівник філіалу, який мав печатку яка міститься на договорі в 2007 році іншого клієнта (додаток який надав Відповідач до своїх заперечень) територіально перебував за адресою вул. Радянська, буд. 50 смт Магдалинівка це було основною будівлею Банку, а Індивідуальний бізнес, керівник якого територіально перебував за адресою вул. Радянська, буд. 26 смт. Магдалинівка. Відповідач звернувся до відділення індивідуального бізнесу, який знаходився за адресою вул. Радянська, буд. 26 смт. Магдалинівка, тому відповідного бізнесу було проставлено печатку. В звязку з чим, до позову додаються наступні додатки: копія наказу Банку №2490 від 17.11.2005 року; копія положення про порядок виготовлення, реєстрації, зберігання, використання та знищення печаток та штампів у ПриватБанку; копія друку наказу керівника Магдалинівського відділу, який завірив копію свого наказу про переміщення у середині банку, копію своєї довіреності, копію друку наказу співробітника ОСОБА_8 та друку її довіреності; копія довіреності ОСОБА_10; копія друку наказу про переміщення у середині банку ОСОБА_8; копія друку довіреності ОСОБА_8; копія друку з сайту про відкликання довіреності ОСОБА_8; копія друку наказу про переміщення у середині банку ОСОБА_9 Щодо підтвердження повноважень особи, що підписала позовну заяву, зазначають наступне, що повноваження викладені у довіреності представника, яка мала повноваження підписувати позовні заяви та розрахунок заборгованості, позивач зазначає, що разом із первісною позовною заявою надавались підтвердження повноважень особи, що підписала позовну заяву у вигляді довіреності ОСОБА_11 №3913-0 від 25.10.2012 року, яка діє строком до 23.10.2015 року. Враховуючи викладене позивач просить суд стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 16 467 гривень 04 копійки за кредитним договором № SAMDN4912 від 19.05.2006 року, яка складається з наступного: 8105.75 грн. - заборгованість за кредитом; 7100.95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи: 500.00 грн. - (фіксована частина); 760.34 грн. - (процентна складова), а також стягнути судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 не визнаючи позовних вимог позивача звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору та додатків до нього, який уточнивши 17 грудня 2014 року посилається на те, що відповідач стверджує, що 19.05.2006 р. було укладено кредитний договір № SAMDN4912, за яким він отримав 05.06.2006 р. кредит у розмірі 5000 (п'яти тисяч) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму заборгованості. Він не підписував кредитного договору № SAMDN4912, відповідно до якого ОСОБА_2 (надалі Позивач) 05.06.2006 року отримав кредит у розмірі 5000 (пяти тисяч) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту 848439 зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також він не підписував і не ознайомлювався з додатками до кредитного договору № SAMDN4912 у вигляді Заяви, ОСОБА_4 надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою, Тарифами, Умовами та Правилами надання банківських послуг. На даний час відповідач вимагає сплатити якісь незрозумілі для нього суми боргу, штрафів, процентів, а також вказує на умови кредитування з якими він нібито був ознайомлений у відділені банку, але він не згодний з такими вимогами і тому вимушений звернутися із зустрічною позовною заявою до суду. Дії банку відносно нього стали наслідком чисельних порушень чинного законодавства України і він вважає, що кредитний договір № SAMDN4912 від 19.05.2006 р., який нібито було укладено між ним та відповідачем і оскільки відповідач наполягає на визначені фактів, як існування кредитного договору № SAMDN4912 від 19.05.2006р. та ОСОБА_4 надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою. Тарифів у письмовій формі, так і відповідності цього договору вимогам закону, і він вважає за необхідне зазначити, що даний договір не відповідає вимогам чинного законодавства і є недійсним (нікчемним) з наступних підстав. Даний договір № SAMDN4912 ніколи не укладався між ним і банком, і кошти за ним не надавалися. Згідно зі статтею 1054 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» - «ОСОБА_6 про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця». Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі». Статтею 1055 ЦК України передбачено, що форма укладання кредитного договору є письмова. У разі недодержання сторонами письмової форми кредитний договір вважається нікчемним і тягне за собою наслідки, передбачені статтею 216 ЦК України. Разом з тим він зазначає, що відповідно п.п. 1, 2, 3 статті 207 ЦК України договір вважається укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі,якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчинені правочинів факсимільного, відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно- числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до положень п. 1 статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору, зокрема тих, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнута згода. Отже договір № SAMDN4912 від 19.05.2006 р. не відповідає вимогам закону щодо змісту договорів споживчого кредиту, та не може вважатися, як кредитний договір укладений у письмовій формі, що відповідно до закону робить його нікчемним, та таким, що підлягає визнанням судом недійсним, з огляду про наступне. Між ним та відповідачем ніколи не укладався договір № SAMDN4912 та не видавалися картки та кошти за ним. Відповідачем стверджується, що кредитний договір № SAMDN4912, складається з належним чином заповненої та підписаної Заяви, ОСОБА_4 надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою, однак з такими твердженням він не погоджується з огляду на наступне. В Заяві, яка належним чином не заповнена і не підписана позичальником вказано, що ОСОБА_6 складає - Заява, ОСОБА_4 надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою та Тарифами. ОСОБА_4 надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, ОСОБА_7 не були подані позивачем при подачі позову, тому що вони в письмовому виді не укладалися і на них не має підписів позивача та відповідача, а тому вони є нікчемними. Натомість відповідач надав під видом ОСОБА_4 надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою - ОСОБА_4 і Правила надання банківських послуг, які жодним чином не стосуються даної Заяви. Це підтверджується розбіжностями і неузгодженістю між змістом Заяви, ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг. Так в ОСОБА_4 та Правилах надання банківських послуг вказано, що договір складається з Заяви, яка належним чином заповнена і підписана клієнтом, Пам'ятки клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та ОСОБА_7, в Заяві ж вказано, що договір складається з Заяви, ОСОБА_4 надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та ОСОБА_7. Така розбіжність, у визначені того, що собою являє ОСОБА_6, вказує на те, що ОСОБА_4 та Правила надання банківських послуг не є тими про які йдеться мова в Заяві та тими на які посилається Відповідач у Позовній заяві і вказує на те, що ОСОБА_4 надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та ОСОБА_7 є нікчемними та сторонами не підписувалися, що і не дає змогу Відповідачеві надати їх у судове засідання. Також те, що ОСОБА_4 та Правила надання банківських послуг не відносяться до Заяви підтверджується тим, що у розділі II п. 5 ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг вказані типи кредитного ліміту «Фінансовий» і «Торговий», а в Заяві ж вказано про «Фінансовий фіксований» ліміт. Отже він змінюватися не може. В п. 8.5 ОСОБА_4 та Правил вказано, що всі спори та розбіжності належать до вирішення в суді, який вказано в Заяві, але в Заяві не має такого посилання, що також підтверджує, що Заява не відноситься до ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг наданих до позовної заяви. В п. 3.5 ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг вказано, що Пам'ятка клієнта оформлюється і є невід'ємною частиною договору тільки у випадку видачі платіжної картки по кредитній схемі. Отже, якщо Пам'ятка клієнта не оформлюється, то і твердження Відповідача про встановлення кредитного ліміту є безпідставним і не підтверджене належними та допустимими доказами. Він стверджує, що Пам'ятка клієнта не оформлялася ні за Договором № SAMDN4912 від 19.05.2006 р., ні за будь-якими іншими договорами на які може посилатися Відповідач. Вона і не могла оформлятися тому, що згідно наказу №С-89 від 24.05.2005р., яким була затверджена спрощена форма укладання Договору, яка передбачає, що договір складає: 1. ОСОБА_4 надання банківських послуг і Правила користування платіжною картою (Додаток 1 до наказу). 2. Заяви. Отже якщо дана форма укладання договору існувала на 19.05.2006р., то твердження Відповідача про те, що ОСОБА_4 і Правила надання банківських послуг, ОСОБА_7, Пам'ятка клієнта та Заява складали ОСОБА_6 є безпідставними, а текст ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг спростовується саме наказом №С-89 від 25.05.2005р., тому що ОСОБА_4 надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою надані в Додатку 1 до наказу мають інший зміст і доказ того, що це два окремі документи, а не один, і Позичальником не підписується бо складає незмінну (постійну) частину Договору. Це також підтверджується Відповідачем в Уточненнях до Позовної заяви від 22.10.2014р. В п. 3.1 ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг вказано, що банк відкриває ОСОБА_5 Карткові рахунки (поточні рахунки) і видає ОСОБА_5 Картки, вид та строк дії яких визначений в Заяві та в Пам'ятці клієнта. Але в Заяві не має навіть таких граф і пунктів про вид і строк дії Карток та Карткових (поточних) рахунків. Це також підтверджує, що Заява не відноситься до ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг. В п. 4.9 розділу І ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг вказано: «Не рідше одного разу в місяць, у спосіб вказаний в Заяві, надавати Держателю виписки про стан картрахунків та про проведені за попередній місяць операцій по картрахункам». Але в Заяві не вказано спосіб надання виписок по картковим рахункам, що також підтверджує, що Заява не відноситься до ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг. Доказом того, що Заява не відноситься до ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг є Заяви надані в Додатку 1, Додатку 2, Додатку З, які відносяться до ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг і мають зовсім інший вид і зміст ніж та, що додана до позовної заяви Відповідачем. ОСОБА_4 та Правила надання банківських послуг не можуть вважатися такими, що відповідно до статті 207 ЦК України укладалися в письмовій формі, тому що не підписані сторонами. Вони не містять підпису ОСОБА_5 (Позивача), дати їх складання, строк введення в дію, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід'ємності від Заяви. У Заяві не зазначено, що неврегульовані у ній питання регулюються відповідно до даних ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг. Крім того у Заяві не зазначено умов надання кредиту, окрім розміру ліміту та процентної ставки за користування кредитом. Подібна позиція викладена в Ухвалах Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ (далі - ВССУ) від 20 листопада 2013 року та 24 квітня 2013 року. Також доказом нікчемності договору № SAMDN4912 є те, що Заяву від імені Банку підписала менеджер ОСОБА_8, але вона не мала довіреності на підписання кредитних договорів. Довіреність №1240 від 10.05.2006р. є нікчемною з огляду про наступне. Довіреність видана Секретарем Правління Білушенко Іриною Петрівною, яка не мала права та повноважень відповідно до Статуту Банку (зареєстрованим Національним Банком України за №92 від 08.08.2005р. та Державним реєстратором за №2006727 від 16.08.2005р.) і Протоколу №8 засідання ОСОБА_12 ПриватБанку від 14.09.2005р. видавати дану довіреність, та підписувати її. Згідно наказу №2490 від 17.11.2005р. «Про порядок виготовлення, реєстрації, обліку, зберігання, використання та знищення печаток і штампів». П 1.8 Кругла печатка Банку посвідчує підписи: Голови Правління Банку, Генерального Заступника Голови Правління Банку, Перших Заступників Голови Правління Банку, Заступників Голови Правління Банку, Головного Бухгалтера, начальників бізнесів і піддержуючих направлень, які мають право фінансового підпису, осіб які мають право в установленому порядку на підпис від імені Банку здійснених операцій (договору, угоди і т.д.). Отже в даному переліку відсутня Секретар Голови Правління Банку, що вказує на відсутність в неї таких повноважень. Також доказом того, що в неї не було повноважень на видачу довіреності є довіреність №3046-Н від 07.12.2011р., яка видана Головою Правління ОСОБА_13 на ім'я Секретаря Голови Правління Єрикалової І.О. Це вказує на те, що Секретар Голови Правління має право надавати довіреність тільки за довіреністю Голови Правління. Отже це вказує, що довіреність №1240 від 10.05.2006р. є нікчемною. Також на те, що дана довіреність є нікчемною вказує те, що в ній вказано що ОСОБА_8 обіймає посаду головного менеджера з банківського обслуговування фізичних осіб Магдалинівського відділення, а в Заяві ж сама ОСОБА_8 пише, що вона є менеджер. Отже відповідно до статті 207 ЦК України п. 2 «правочин вважається вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, Законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється його печаткою». Отже менеджер ОСОБА_8 яка підписала дану Заяву зробила це з перевищенням своїх повноважень, бо її довіреність була нікчемною. А отже її підпис є нікчемний (недійсний). Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Отже підписуючи Заяву менеджер ОСОБА_8 не мала необхідного обсягу дієздатності, її волевиявлення не було вільним і відповідало її внутрішній волі, правочин яким є договір № SAMDN4912 не був спрямований на реальне настання правових наслідків обумовлених ним. ОСОБА_6 № SAMDN4912 від 19.05.2006р. ніколи між сторонами не укладався. Доказом того є те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме цей договір укладався і підписувався сторонами. Ні на Заяві, ні на ОСОБА_4 та Правилах відсутній номер договору, а тому твердження Відповідача, проте, що між сторонами укладався кредитний договір саме за цим номером і датою нічим не підтверджується, крім припущень Відповідача. Твердження Відповідача про те, що карта 848439 на яку нібито був встановлений кредитний ліміт у розмірі 5000 (п'яти тисяч) гривень, і має тип «Універсальна» спростовується як діючим законодавством України, так і Заявою в якій вказано, що карта має тип НОМЕР_1, а також Додатками 2 та 5 до наказу №С-89 від 24.05.2005р. Зокрема в п. 2.3 Додатку 5 вказано, що Заява надається ОСОБА_5 для внесення додаткової інформації (поля на голубому фоні) та підпису. Але Заява в даному полі не заповнена, що підтверджує, що вона ОСОБА_5 не надавалася. В п. 2.4 вказано, що «Оформлюється розділ «Відмітки банку» - аналогічно п. 1.3, а в п. 1.3 вказано «Банком заповнюються поля на салатовому фоні - розділ «Відмітки Банку»: ставиться підпис співробітника, який провів ідентифікацію клієнта та оформлює заявку на випуск платіжної карти, підпис особи з повноваженнями на надання послуг та печатка Банку». При передачі на зберігання пакету документів та ставлення на внебалансовий облік (вказується Дт, Кт) ставиться підпис особи, уповноваженої на перевірку повноти оформлення документів, постановку на облік та надаючої б дозвіл на прийом документів на зберігання, проставляється дата відкриття рахунку. Номер карти вписується при отриманні відділеннями виготовлених карт, у випадку карт миттєвого випуску співробітник, який видає карту клієнту, вписує номер карти в відповідне поле (приклад Додаток 2 до даного порядку, Додаток 5 до наказу №С-89 від 24.05.2005р.). Отже дана картка могла бути тільки миттєвого випуску бо наперед знати номер карти співробітники не могли. Отже відповідно до Додатку 2 порядку укладання спрощеної форми Договору про надання послуг (Додаток 5 до наказу №С-89 від 24.05.2005р.) в Заяві, в графі тип картки повинно було б бути вказано універсальна, а не НОМЕР_1, графи Дт і Кт повинні бути заповненні, також повинен бути вказаний строк дії картки та кредитного ліміту. В Заяві Позичальника наданій Відповідачем всупереч Додатку 2 не вказано ні строк дії картки, ні строк дії кредитного ліміту, ні рахунку Дт і Кт. Згідно Постанови Правління Національного Банку України від 8 квітня 2005 року №123 «Про затвердження правил бухгалтерського обліку операцій з використанням платіжних карток у банках України (далі - Постанова №123): п. 1.5 Бухгалтерський облік операцій з використанням платіжних карток здійснюється на підставі первинних документів, визначених відповідними нормативно-правовими актами Національного Банку України; п. 1.7 Бухгалтерський облік операцій з використанням платіжних карток здійснюється за відповідними балансовими та позабалансовими рахунками Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 17.06.2004р. №280 (далі - План рахунків); п. 2.7 ОСОБА_10 держателем персоніфікованих платіжних карток та конвертів з ШН-кодом банк має відобразити такою проводкою: Дебет-991, Кредит-9898; п. 3.1 Банк - емітент відкриває клієнтам для обліку коштів за операціями з платіжними картами поточні рахунки за балансовими рахунками 2600, 2605, 2620, 2625, 2650, 2655 Плану рахунків. Отже відсутність в Заяві рахунків Дт та Кт вказує на те, що: ОСОБА_6 не був укладений; Рахунки не відкривались; Картки не видавалися. В листі Управління Національного Банку України в Дніпропетровській області за №19-118/8913 від 30.09.2014р. (копія додається) вказано, що «Для обслуговування платіжної карти (електронного платіжного засобу) ОСОБА_5 має відкрити в Банку поточний рахунок». При цьому необхідно надати до банку документи перелік яких визначено главою 6 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою Правління Національного Банку України від 12.11.2003р. №492. Зокрема в Постанові №492 від 12.11.2003р.: п. 1.4 Порядок відкриття банками рахунків клієнтів, використання коштів за ними і порядок їх закриття визначаються цією Інструкцією; п. 1.5 ОСОБА_4 відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між Банком і його ОСОБА_5, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції; п. 1.6 Порядок проведення операцій за рахунками клієнтів, відкритих у національній та іноземній валюті, регулюється законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного Банку України. Операції за рахунками здійснюються за допомогою платіжних інструментів за формами установленими банківськими правилами (нормативно-правовими актами Національного Банку); п. 1.8 Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки. Поточний рахунок-рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України; п. 1.9 ОСОБА_6 банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис; п. 1.14 Днем відкриття поточного рахунку клієнта вважається дата, що зазначена на заяві про відкриття цього рахунку в розділі «Відмітки банку»; п. 1.17 Копії документів, які вимагає ця інструкція для відкриття рахунків, мають бути засвідчені в установленому законодавством України порядку; п. 1.18 У разі відкриття поточного рахунку клієнту в його заяві уповноважений працівник банку зазначає дату відкриття та номер рахунку. На заяві клієнта мають бути зазначені підписи одного з керівників банку або уповноваженої ним особи, на якого (яку) згідно з внутрішніми положеннями банку покладено обов'язок приймати рішення про відкриття поточних рахунків клієнтів, а також уповноважених осіб (особи) банку, яка (які) відповідно до внутрішніх положень банку здійснюють перевірку на достовірність і відповідність чинному законодавству документів та копій документів, що подаються клієнтом, а також контролюють правильність присвоєння номера рахунку клієнта та його відповідність внутрішньому плану рахунків банку; п. 1.19 Тексти заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів (за потреби) можуть бути зазначені в договорі банківського рахунку між банком та клієнтом - фізичною особою за довільною формою. Але із збереженням реквізитів, передбачених у відповідних додатках до Інструкції; п. 1.22 3 документів, які вимагаються від клієнта в разі відкриття рахунків цією Інструкцією, формується справа з юридичного оформлення рахунку; п. 1.23 Банки та їх клієнти зобов'язані дотримуватися вимог законодавства України з питань відкриття та ведення рахунків і цієї Інструкції. За порушення зазначених вимог банки та їх клієнти несуть відповідальність, передбачену законодавством України; п. 6.1 Якщо фізична особа не має в цьому банку рахунків, то відкриття поточного рахунку здійснюється в такому порядку: фізична особа пред'являє уповноваженому працівнику банку паспорт або інший документ, що посвідчує особу. Фізичні особи - резиденти додатково мають пред'являти документ, виданий органом державної податкової служби, що засвідчує її реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; уповноважений працівник банку ідентифікує фізичну особу, яка відкриває рахунок, та підтверджує здійснення ідентифікації копіюванням вищезазначених документів у порядку, установленому главою 2 цієї Інструкції; фізична особа заповнює заяву про відкриття поточного рахунку (Додаток 5) та карту із зразками підписів (Додаток 4). Зразки підписів засвідчуються підписом уповноваженого працівника банку; між фізичною особою і банком укладається договір банківського рахунку. Отже відсутність договору на відкриття поточного банківського рахунку між Позивачем та Відповідачем також вказує на нікчемність (недійсність) договору № SAMDN4912 від 19.05.2006р. бо платіжна карта - це електронний платіжний інструмент (ключ до рахунку). А якщо не має рахунку відкритого відповідно до Постанов НБУ, то картка також є недійсною бо вона без рахунку не функціонує. До матеріалів цивільної справи відповідачем не надані ні договір на відкриття рахунку, ні хоча б номер цього рахунку. Хоча в Заяві Позичальника вказується, що дата відкриття рахунку 19.05.2006р. і вказано, що Позичальник просить Банк відкрити йому саме рахунки. Але доказів відкриття і погодження номерів цих рахунків не надано. Це ще раз підтверджує нікчемність кредитного договору, бо сторони не погодили істотну умову договору - номери рахунків. В Додатку 1 до наказу №С-89 від 24.05.2005р. в п. 1.5 вказано: Картрахунок - поточний рахунок, на якому обліковуються операції по платіжній картці; п. 1.6 ОСОБА_5 - фізична особа, з якою Банк уклав договір про відкриття карткового рахунку; п. 1.7 Кредитний ліміт (кредитна лінія, кредит) - сума кредитних коштів на картковому рахунку, наданих Банком ОСОБА_5 на строк, який оговорений в договорі, на умовах платності та повернення; п. 1.11 ОСОБА_14 - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або другого виду картки, яка використовується згідно договору; п. 2.1 Для надання послуг Банк відкриває ОСОБА_5 Картрахунки, видає ОСОБА_5, їх вид і строк дії вказаний в Заяві, підписанням якого ОСОБА_5 та Банк укладають ОСОБА_6 про надання банківських послуг. Датою укладання Договору є дата відкриття рахунку, вказана в розділі «Відмітка банку» Заяви; п. 3.1 В розмірі Платіжного ліміту відповідного Картрахунку ОСОБА_5 або його довірена особа використовують Дебітну та Кредитну карти, як засіб для безготівкових розрахунків за товари (послуги), для переводу коштів з Картрахунків на рахунки інших осіб, а також отримання готівки в касах банків фінансових установ, через банкомати, і здійснювати інші операції згідно угод та законодавства України; п. 4.1 Обслуговувати Картрахунки в порядку та на умовах, згідно цього Договору; п. 4.3 ОСОБА_5 доручає Банку списувати з Картрахунків суми готівкових коштів в розмірі зроблених клієнтом операцій; п. 4.5 Зобов'язання Банку по наданню кредитного ліміту згідно Заяви виникають з моменту надання платіжною системою операції з списанню коштів з відповідного Картрахунку в рахунок кредитного ліміту. Подібні пукти є й в ОСОБА_4 та Правилах надання банківських послуг. Отже відсутність доказів відкриття поточного рахунку на ім'я Позивача, ще раз підтверджує те, що кредитний договір не укладався. Бо кредитний ліміт встановлюється на рахунок, а картка - це ключ до рахунку за допомогою якого клієнт має доступ до свого рахунку. Відповідач посилається на те, що умови договору № SAMDN4912 від 19.05.2006р. викладені в Додатку 1 до наказу №С-89 від 24.05.2005р. і в ОСОБА_4 та Правилах надання банківських послуг, які невідомо з якого числа і яким наказом введені в дію. Також Відповідач посилається на тарифи, які були затверджені відповідно до п. 5.3 Додатку 1 до наказу №С-89 від 24.05.2005р. Але самих тарифів не надає. Що також підтверджує, що вони є нікчемними та недійсними, і сторонами не погоджувалися. Також Відповідач вказує, що Позивачем були підписані анкети-заяви, в яких міститься інформація на згоду Позивача з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифів Банку, окрім спірного договору, а саме: Заява від 02.04.2008 р. але в цій заяві йдеться, що ОСОБА_5 ознайомлений з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Персональний кредит», і доказів того що ці умови ідентичні ОСОБА_4 «Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду» не надається. Також в цій заяві в графі «Згода чоловіка/дружини позичальника» вказана ОСОБА_15, але Позивач ніколи не був знайомий і одружений з даною особою. Підтвердженням цього є копія сторінки паспорта Позивача з відмітками «сімейний стан» (копія додається). На фотокопіях документів, які датовані 02 квітня 2008 року підпис і надпис «Копія вірна» з прізвищем Позивача виконані не Позивачем. Це все вказує на їх підробку. Відповідачем також стверджується, що в позивача існувала кредитна картка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» №848439, але доказів цього не надає. Якби кредитна картка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» №848439 існувала, то це б знайшло своє відображення в копії службової записки Банку від 16.04.2008 р., але там вказана тільки зарплатна карта №353009, ні про які більше кредити в «ПРИВАТБАНКУ» мова не йде. В Заяві від 20.03.2010 р. також немає посилань на те, що у Позивача є кредити в «ПРИВАТБАНКУ» і йому за цією заявою продовжують термін дії кредитної карти, як це вказує Відповідач. В Заяві від 20.03.2010р. графа «Кредитка» не заповнена, а в тексті Заяви вказано, що «настоящее заявление с Памяткой клиента, Условиями и Правилами предоставления банковских услуг, а также Тарифами составляет между ним и банком договор о предоставлении банковских услуг. Памятка Клиента оформляется и является неотьемлемой частью только в случаях оформления и выдачи платежной карты по кредитной схеме». Отже відсутність Пам'ятки клієнта оформленої до відповідної заяви від 20.03.2010 р. спростовує твердження Відповідача про те, що з даною Заявою Позивач звертається до Банку про продовження терміну дії та перевипуску платіжної кредитної карти «Універсальна, 30 днів» №848439. Заява від 20.03.2010р. не містить дати видачі карти і ПІН-кода, а отже підтверджує те, що за цією заявою картки не видавалися. Також договір про надання банківських послуг за заявою від 20.03.2010р. відповідно до статті 638 ЦК України є неукладеним. Зі змісту даного договору неможливо визначити істотні умови договору, зокрема предмет договору, строк дії договору, тип кредитного ліміту, суми кредиту, базова процентна ставка, строк дії кредитного ліміту. Що в відповідності до статті 638 ЦК України та Постанови Пленуму ВССУ від 30.05.2012р. робить даний договір неукладеним, таким, що не відбувся, про це свідчить і відсутність дати видачі карти, а також номер карти вказаний не 848439, а 043601. Також в графі «Подпись лица разрешающего прием документов зам. руководителя ОСОБА_7И.» стоїть підпис ідентичний підпису в графі «Клієнт», що також вказує на те, що дана заява не є справжньою. А отже і посилання Відповідача на те, що «своїм підписом клієнт дав згоду на приєднання до ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг» є невірним так, як виникають сумніви в тому, що підпис в графі «Клієнт» виконав саме Позивач, а не співробітник банку. Заява від 16.12.2011 р. також відповідно до статті 638 ЦК України та Постанови Пленуму ВССУ від 30.05.2012р. робить даний договір неукладеним бо зі змісту даної заяви неможливо визначити істотні умови договору, такі як предмет договору, ціну та строк дії договору, не надано доказів того що особа яка поставила підпис від імені Банку мала повноваження на укладання договорів. Про відсутність в неї таких повноважень вказує відсутність печатки банку, яка згідно з п. 1.8 наказу №2490 від 17.11.2005р. «Про порядок виготовлення, реєстрації, обліку, зберігання, використання, та знищення печаток і штампів по «ПРИВАТБАНКУ» мала б засвідчувати підпис даної особи. Також підпис даної особи дуже схожий на підпис в графі «Клієнт». Отже є сумніви в тому, що даний підпис було виконано ОСОБА_5. Також якби згідно заяви віддавалася кредитка або інша картка - це було б відмічено в даній заяві і вказано кредитний ліміт. Також при огляді даної заяви видно, що від неї відірвана нижня частина на якій мала би міститися печатка банку, підпис уповноваженої особи на укладання угод, рахунки Дт та Кт, підпис особи яка б мала повноваження на перевірку повноти оформлення документів, та надавала б дозвіл на прийом документів та постановку на позабалансові рахунки, а також відмітки підприємства. Як це міститься в заявах від 19.05.2006р. та 20.03.2010р. Отже дана заява є несправжньою. Заява від 24.02.2012 р. також є підробкою бо в ній в графі «Ф.И.О., подпись клиента» напис і підпис також виконаний на Позивачем, а іншою особою. А сам договір про надання банківських послуг також відповідно до статті 638 ЦК України та Постанови Пленуму ВССУ від 30.05.2012р. є неукладеним бо з його змісту неможливо визначити предмет договору, строк дії договору, ціну договору, яка картка видавалися і які послуги банком надавалися. В Заяві від 24.02.2012р. міститься виправлення в даті, що вказує на підробку Відповідачем. Також в даній заяві відсутня нижня частина. Що вказує на підробку даної заяви. Підпис від імені Банку зробила ОСОБА_8, яка не мала повноважень на підписування угод так, як її довіреність №1240 від 10.05.2006р. є нікчемною і була відізвана 19.02.2007 р., а отже підпис даної особи є недійсним, що підтверджує відсутність печатки, яка засвідчувала б повноваження ОСОБА_8 на укладання угод від імені Банку. Про недійсність даного договору вказує відсутність Пам'ятки клієнта, яка б оформлялася при видачі кредитки. Отже зміст даних заяв спростовує твердження Відповідача про те, що він звертався до Банку про продовження терміну дії картки №848439 і отримав нову картку з продовженим терміном дії. Відповідачем зовсім не надається доказів видачі кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Також твердження Відповідача про те, що договір № SAMDN4912 від 19.05.2006р. є договором приєднання спростовується тим, що Відповідачем не надається тексту цього договору. Відповідач сам не може визначити складових частин і змісту даного договору. Він то посилається на зміст Додатку 1 до наказу №С-89 від 24.05.2005р., то на ОСОБА_4 і Правила надання банківських послуг невідомо яким наказом і якого числа введені в дію. Посилається на копію наказу №PR-2007-83 від 01.08.2007р. та довідку про умови кредитування, та приклади використання кредитних коштів затвердженої наказом про публікацію на офіційному сайті від 03.12.2008р. №СП-2008-1168, які не містять підпису Позичальника хоча в них є дана графа. Також відсутній підпис Позичальника й на копіях Пам'ятки клієнта кредитки «Універсальна» від 2009р., 2011р. та 01.08.2013р. Що підтверджує нікчемність договору № SAMDN4912 від 19.05.2006р., бо в цих Пам'ятках також є графи «дата» та «підпис». Недійсність (нікчемність) даного договору також підтверджують розрахунки заборгованості надані відповідачем. В них в графі «% ставка прострочена заборгованість)» вказана процентна ставка 72%, але підтверджень того, що даний розмір процентної ставки по простроченій заборгованості погоджений сторонами, Банк не надає. Навпаки дана процентна ставка спростовується Пам'ятками клієнта за 2009р. та 2011р., де в п. 11.6 вказано, що «Процентна ставка (на місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - базова процентна ставка» - тобто 36%, також в п. 10 повинна б була нараховуватися пеня за несвоєчасне погашення кредиту та /або процентів - 1% від загальної суми заборгованості, але не менше 30 грн. за кожним випадком прострочення платежу. Але в розрахунках заборгованості розмір пені вказаний «0». Також даний розрахунок заборгованості спростовується Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» затвердженої наказом від 03.12.2008р. №СП-2008-1168 також немає підтвердження того що повинно нараховуватися 72% на прострочену заборгованість, там тільки вказано, що «пеня за несвоевременное погашение задолженности - Пеня = пеня (1) + пеня (2), где пеня (1) = (базовая процентная ставка по договору)/30 - начисляется за каждьій день просрочки кредита; пеня (2) = 1% от задолженности, но не менее 10 грн. в месяц, начисляется 1 раз в месяц, при наличии просрочки по кредиту или процентам 5 и более дней при возникновении просрочки на суму более 50 грн. Процентная ставка в месяц на суму несанкционированного превышения лимита кредитования - 4,5%». Отже Відповідач (Банк) посилається на одні умови нарахування процентів на прострочену заборгованість, які значно менші тих, які надано в розрахунках заборгованості, а нараховує в розрахунках за зовсім другими умовами на власний розсуд і не підтверджує дану цифру конкретними пунктами договору. Навпаки Відповідач вказує, що ОСОБА_5 (Позивачем) 05.06.2006р. було знято кошти в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень та сплачено комісію в розмірі 45 (сорока п'яти) гривень. 13.04.2007р. він отримав готівку через банкомат в розмірі 500 (п'ятисот) гривень та сплатив комісію 15 (п'ятнадцять) гривень. 03.07.2008р. було отримано 2000 (дві тисячі) гривень та сплачено комісію в розмірі 3%, а саме 60 (шістдесят) гривень. Отже ОСОБА_5 через банкомат було знято лише 1500+500+2000=4000 (чотири тисячі) гривень, а в розрахунку заборгованості фігурують зовсім інші цифри, що вказує на недійсність як самого розрахунку заборгованості, так і договору за яким він проводився. Твердження Відповідача про те, що ОСОБА_5 звернувся до відділення індивідуального бізнесу Банку за адресою вул. Радянська, буд. 26, смт. Магдалинівка і тому керівник Індивідуального бізнесу завірила печаткою бізнесу анкету-заяву спростовується тим, що тоді в анкеті-заяві стояв би підпис саме керівника цього бізнесу, а не менеджера ОСОБА_8 Також згідно наказу №Э.ОО-ПП-2005-2052 від 30.09.2005р. ОСОБА_8 з посади старшого спеціаліста по кредитуванню корпоративних клієнтів загальносистемного бізнесу була переведена з 12.09.2005 р. в Магдалинівське відділення роздрібного бізнесу на посаду головного спеціаліста по роботі з кредитними картами відділення / головного менеджера по банківському обслуговуванню фізичних осіб. А отже згідно даного наказу вона не могла працювати в «Індивідуальному бізнесі». Згідно наказу №Э.ДД-ПП-2006-1103 від 05.05.2006р. саме на ОСОБА_9 було покладено «выполнение обязанностей начальника отдела на время отпуска (отсутствия)». Отже згідно даного наказу Заява від 19.05.2006р. мала б бути підписана начальником відділу «Індивідуального бізнесу» або ОСОБА_9 ОСОБА_8 крім того, що підписала дану заяву не маючи таких повноважень, працювала зовсім в іншому відділі - «Роздрібний бізнес». Отже підсумовуючи вище наведене він стверджує, що представник Відповідача вводе суд в оману стосовно істотних обставин справи, подає не належні та фальшиві докази, заплутує суд своїми припущеннями. Також доказом того, що договір № SAMDN4912 від 19.05.2006р. є нікчемним і сторонами не укладався є довідка надана 03.09.2014р. №1753993 (копія додається) в якій вказано, що станом на 03.09.2014 р. ОСОБА_2 не має заборгованості по угоді № SAMDN4912 від 19.05.2006р. кредитка «Універсальна, 30 днів». Підтвердженням відсутності правовідносин і заборгованості по даному договору є лист від 01.05.2012р. №30.1.0.0/2-120428/120 (копія додається) в якому вказано, що цивільні права та обов'язки випливають згідно договору №848439. Також там вказано, що даний договір укладений в двох екземплярах. Про цей самий договір мова йде в довідці від 03.092014р. №1753993. Отже дані матеріали спростовують наявність договору № SAMDN4912 від 19.05.2006р., правовідносин та боргу за ним. Згідно частині 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» - «Перед укладанням кредитного договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача в письмовій формі про: Особу та місцезнаходження кредитодавця; Кредитні умови, зокрема: Мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; Форми його забезпечення; Наявні форми кредитування з коротким описом відмінності між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; Тип відсоткової ставки; Суму, на яку кредит може бути виданий; Орієнтовну сукупну вартість кредиту; Строк, на який кредит може бути одержаний; Варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; Можливість дострокового повернення кредиту та його умови; Необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; Переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 та 23 цього Закону». Отже Відповідачем не надано доказів того, що перед укладанням кредитного договору № SAMDN4912 від 19.05.2006р., ця інформація йому повідомлялася, що також свідчить про нікчемність цього договору. Згідно ч. 2 п. 2 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для свідомого вибору. Існування кредитного договору № SAMDN4912 від 19.05.2006р. спростовує договір № SAMDN6318 від 11.03.2005 р., який діяв на 19.05.2006р. (копія додається) і за яким Позивач отримував сплачував кошти згідно квитанції №9043266 від 18.05.2006р. (копія додається), також 18.05.2006р. між сторонами укладалася додаткова угода про відкриття і обслуговування карткового рахунку і встановлення кредитного ліміту (копія проекту додаткової угоди додається), згідно п. 5.2 кредитного договору № SAMDN6318 від 11.03.2005 р. На його адресу 05.11.2012р. надійшов рекомендований лист з погрозами та рішенням суду з ознаками підробки (стаття 353 Кримінального Кодексу України «Самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи») (копії додаються), про стягнення з мене заборгованості, що свідчить про нечесну підприємницьку діяльність Відповідача. Так в даному листі на його адресу звучать погрози про вчинення незаконних та неправомірних дій, а саме: Сприяння службам виконавчих органів щодо накладання арешту на майно, що належить мені та іншим членам моєї родини; Звернення до органів Міністерства внутрішніх справ України з клопотанням про обмеження мого права виїзду за кордон; Передачу інформації про нього в Бюро кредитних історій. В разі непогашення неіснуючої заборгованості здійснити: Арешт і примусовий продаж його майна та майна, що належить членам його родини; Стягнення заборгованості у примусовому порядку представниками Державної виконавчої служби; Категорична відмова банків та інших фінансових установ України у співпраці з ним, його родичами, та партнерами. В листі лунають погрози стягнення заборгованості з нього та його родини, навіть якщо витрати на ці дії перевищуватимуть суму його боргу і погрози, що ці витрати у кінцевому результаті ляжуть на сімейний бюджет Позивача. Відповідно до статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. На його телефонний номер постійно надходять телефоні дзвінки та СМС - повідомлення з погрозами на його адресу та адресу його близьких та знайомих, з вимогами сплатити неіснуючий борг. Відповідно до статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів»: Крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: При реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; Порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; Будь-яким чином обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; Споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою. Згідно статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»: Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом; Споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. В звязку з чим, він вважає, що захист його цивільних прав та інтересів можливий шляхом визнання нікчемним (недійсним) Кредитного договору № SAMDN4912 від 19.05.2006р., Заяви, ОСОБА_7, ОСОБА_4 надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг, та такими, що не вчинялися в письмовому виді і сторонами не укладалися. В звязку з чим, просить суд визнати недійсними (нікчемними) Кредитний договір № SAMDN4912 від 19.05.2006р., Заяви, ОСОБА_7, ОСОБА_4 надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг, та такими, що не вчинялися в письмовому виді і сторонами не укладалися, а також визначити недійсним розрахунок заборгованості за договором № SAMDN4912 від 19.05.2006р., застосувати позовну давність до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та судові витрати покласти на ПАТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року первісні позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги об'єднані в одне провадження та призначено їх спільний розгляд (Т. 1 а.с. 170).

У судове засіданні представник позивача ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності від 19 жовтня 2011 року (Т. 2 а.с. 208) з'явився, первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на підстави висвітлені в позовній заяві ПАТ КБ ПриватБанк, а також просив відмовити в задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на письмові заперечення, надані суду (Т. 2 а.с. 65-70). Крім того, в судовому засіданні при розгляді даної справи приймала участь представник позивача - ОСОБА_16, яка діє на підставі довіреності від 17 липня 2014 року (Т. 1 а.с. 180), яка в судове засідання 09 квітня 2015 року не з'явилась, однак в раніше проведених судових засіданнях первісні позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити та заперечувала з підстав вказаних нею в письмових запереченнях наданих суду (Т. 2 а.с. 65-70) щодо задоволення зустрічного позову ОСОБА_2, оскільки дії позивача ПАТ КБ «ПриватБанк»» щодо видачі кредитних коштів ОСОБА_2 відповідають вимогам законодавства і вимоги щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню з вказаних ними підстав в позові, при цьому жодних доказів на підтвердження своїх тверджень ОСОБА_2 суду не надав, в той час як ними надано всі необхідні докази при подачі позову та витребувані судом за клопотанням відповідача ОСОБА_2

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання 09 квітня 2015 року, в судове засідання не з'явився, причини його неявки визнані судом неповажними, так як не надано доказів поважності причин його неявки в судове засідання. В раніше проведених судових засіданнях ОСОБА_2 свої зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на підстави висвітлені ним в зустрічному позові, а також просив відмовити в задоволені первісного позову ПАТ КБ ПриватБанк надавши суду письмові заперечення (Т. 1 а.с. 37-42, Т. 2 а.с. 139-158), які є аналогічним його зустрічним позовним вимогам.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача за первісним позовом, пояснення відповідача за первісним позовом, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, оглянувши витребувані судом за клопотанням ОСОБА_2 матеріали надані ПАТ КБ ПриватБанк, вважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають за наступних підстав.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, при цьому кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

19 травня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого з 30 квітня 2009 року у звязку із зміною типу банку, відповідно до рішення загальних зборів акціонерів є ОСОБА_3 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (Т. 1 а.с. 19, 21, 22, 152-168, Т. 2 а.с. 31, 32-33, 176) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т. 1 а.с. 18) було укладено кредитний договір SAMDN44912, відповідно до якого відповідач 05 червня 2006 року отримав кредит у розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 848439 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік (3 % у місяць з розрахунку 360 днів на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом (Т. 1 а.с. 13).

До анкети-заяви позичальника ОСОБА_2 було надано довідку від 17 травня 2006 року вих.№472/03 з місця роботи про середню заробітну плату, що додається позивачем до позову Т. 2 а.с. 7).

Відповідно до п. 5.2 Додатку №1 до наказу № С-89 от 24.05.2005 г. (ОСОБА_4 надання банківських послуг) п.п. 3.2 та 3.3 ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг, якими Банк керується щодо зміни кредитного ліміту, зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (Т. 2 а.с. 8-16).

ПАТ КБ «ПриватБанк» 05 червня 2006 року ОСОБА_2 було встановлено кредитний ліміт в розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень, після чого останній через банкомат отримав готівкою кошти в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень, за що сплатив комісію в розмірі 45 (сорок п'ять) гривень (Т. 1 а.с. 73-137).

ОСОБА_2 за виконання ОСОБА_4 та правил по кредитній картці Універсальна, було підвищено кредитний ліміт, а саме: 13.04.2007 року підвищено до 6000,00 (шість тисяч) гривень, після чого 11 травня 2007 року отримав готівкою через банкомат в розмірі 500,00 (п'ятсот) гривень, та сплатив комісію за зняття готівкою через банкомат в розмірі 3%, а саме 15,00 (п'ятнадцять) гривень, 03.07.2008 року підвищено до 10000,00 (десять тисяч) гривень, після чого 05 липня 2008 року відповідач отримав готівкою через банкомат в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень, та сплатив комісію за зняття готівкою через банкомат в розмірі 3%, а саме 60,00 (шістдесят) гривень, що підтверджується у виписці по рахунку в якому вбачається весь рух коштів отримання, використання та здійснення погашення заборгованості (Т. 1 а.с. 73-137-, Т. 2 а.с. 34).

Тобто відповідно до тарифів які були затверджені відповідно до п.5.3 Додатку №1 до Наказу № С-89 от 24.05.2005г. ОСОБА_4 Надання Банківських Послуг, відповідно до наказу №PR-2007-830 від 01.08.2007 року, яким було затверджено «У зв'язку зі вступом 05.06.2007 р Постанови Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 р. "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», виникла необхідність розробити Довідку, яка визначає сукупність вартості споживчого кредиту та реальну процентну ставку. Дана форма Довідки надаватиметься Банком ОСОБА_5 перед підписанням кредитного договору». Відповідач сплатив 3% від суми операції у банкоматах та пунктах видачі готівки «ПриватБанку».

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позивальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 ОСОБА_4 та Правил надання банківських послуг (Т. 1 а.с. 14-17).

Відповідно наказу № С-89 від 24.05.205 р. розроблена спрощена форма Договору про надання банківських послуг впроваджується для продуктів, що мають подібні умови та правила обслуговування: кредитні картки «Універсальна», «Товари в розстрочку», «Подія», «ПриватАванс», дебетні картки особисті, зарплатні, пенсійні, соціальні картки миттєвого випуску, і полягає в підписанні клієнтом Заяви про надання послуг (змінна частина договору). У заяві клієнт вказує, що ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання послуг. ОСОБА_4 та Правила складають базис - постійну частину Договору, але не підписуються ОСОБА_5.

Тому, ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем ОСОБА_6, і це підтверджується його підписом у заяві від 19 травня 2006 року, що повністю підтверджується: копією наказу №С-89 від 24.05.2005р., порядку укладення спрощеної форми договору надання послуг згідно наказу №С-89 від 24.05.2005р. та додатком зразку заяви про надання послуг, яка оформлюється з клієнтом у приміщенні Банку та ОСОБА_4 надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою; копією наказу №289 від 24.02.2005р., який був змінений наказом №С-89 від 24.05.2005р., положення про «сплячі» рахунки фізичних осіб та правила користування платіжною карткою (наказ №7 від 05.01.2004), що втратили силу, правил користування платіжною карткою які були змінені наказом №289 від 24.02.2005р.(наказ №7 від 05.01.2004); копією наказу №PR-2007-830 від 01.08.2007 року, яким розроблена Довідка, яка визначає сукупність вартості споживчого кредиту та реальну процентну ставку; копією довідки про умови кредитування та приклади використання кредитних коштів затверджені наказом про публікацію на офіційному сайті від 03.12.2008 року №СП-2008- 1168; копією пам'ятки клієнта Кредитка "Універсальна" (тарифний план "30 днів") від 2009 року; копією пам'ятки клієнта Кредитка "Універсальна" ОСОБА_7 та основні умови обслуговування та кредитування від 2011 року після зміни назви ЗАТ на ПАТ КБ "ПриватБанк"; копією пам'ятки клієнта по кредитній картки "Універсальна" у вигляді зручної книжки тарифи дійсні станом на 01.08.2013 року; копією буклету стосовно заробітку за допомогою кредитної картки "Універсальна" (Т. 2 а.с. 8-16, 17-23, 24-26, 27, 28, 29, 20, 30а).

Керуючись ч. 1 ст. 634 ЦК України сторони уклали між собою договір приєднання, який містить умови які встановлені однією із сторін, а саме позивачем відповідно до п. 5.3 Додатку №1 до Наказу № С-89 от 24.05.2005г «Банк має право здійснювати зміни ОСОБА_7, а також других умов обслуговування рахунків. Якщо протягом 30 днів Банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови", а також відповідно до п. 6.4 цього ж додатку: "Зобовязання клієнта при незгоді зі змінами Правил та (або) Тарифами Банку надати письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість..." у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. При укладенні договору, було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгодженні сторонами так і прийняті ними як обов'язкові умови договору. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитора і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства та Правил.

Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє відображення у ст.ст. 3, 627 ЦК України. Свобода договору включає в себе й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

За ст. 632 ЦК України ціна договору встановлюється за домовленістю сторін, тобто вільною. Відповідач звернувся до банку з проханням про видачу кредиту у національній валюті, з свого боку банком потреби відповідача було задоволено та надано кредитні кошти.

З моменту укладення договору та до певного часу, ОСОБА_2 виконував всі його умови. Таким чином, прийняв на себе всі зобов'язання та виконуючи їх, ОСОБА_2 було визнано всі умови договору, так як ніяких вимог до банку чи яких-небудь пропозицій змінити умови договору в будь-якій частині не надходило.

Право ПАТ КБ «ПриватБанк» на здійснення банківських операцій стосовно надання кредиту підтверджується: копією банківської ліцензії №22 від 04.12.2001 року; копію дозволу №22-2 від 29.06.2003 року; копію додатку до дозволу №22-2. (Т. 2 а.с. 31, 32-33).

Відповідно до п. 9.12 ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання та якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Крім того, ОСОБА_2 були підписані наступні анкети заяви, в яких містилася інформація на згоду відповідачем як клієнтом про ознайомлення з умовами надання банківських послуг та правил, тарифів Банку, окрім спірного договору, а саме:

1) у 2008 році ОСОБА_2 звернувся за кредитуванням авто в кредит назва кредиту "Персональний кредит", та 02.04.2008 року останній підписав анкету-заяву позичальника в якій містилася інформація стосовно усіх його рахунків у Банку та для надання йому кредиту (п.5 та 12) що свідчать, що ОСОБА_2 згоден повторно із умовами та правилами надання банківських послуг. 16.04.2008 року Банк дав згоду про надання кредиту ОСОБА_2 як клієнту на кредитування авто, у зв'язку із тим, що в нього вже є рахунок з якого можливе списання в рахунок здійснення погашення, а саме дебетова картка (перша заробітна карта) 353009, а також перевірено кредитну історію ОСОБА_2 по вже існуючим кредитам у їх Банку, а саме кредитна картка «Універсальна 30 днів льготного періоду 848439»;

2) у 2010 році ОСОБА_2 необхідно було оформити другу дебетову картку, а саме заробітну карту, тому 20.03.2010 року останній підписав заяву про видачу картки 043601, в якій міститься пункт що Відповідач: «Я ознакомился и согласен с условиями и правилами предоставление банковских услуг, Правилами оказания услуг (вьполнения работ), а также Тарифами банка, которые били предоставлены мне для ознакомления в письменном виде. Своей подписью я подтверждаю факт получения полной информации об условиях кредитования в ПАО КБ "ПРИВАТБАНК", а также его местонахождение. (...). Я выражаю согласие с тем, что настоящее заявление вместе с Памяткой клиента, условиями и правилами предоставления банковских услуг, а также Тарифами составляет между мной и банком договор о предоставлении банковских услуг»;

3) у 2011 році ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанк», а саме 16.12.2011 року, в якій також міститься інформація стосовно згоди з ознайомленням умов та складає договір;

4) 24.02.2012 року ОСОБА_2 підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підтверджується підписом.

Така анкета-заява теж містить вище зазначену згоду клієнта.

Вказані обставини підтверджуються: копією службової записки Банку від 16.04.2008 року; копією анкети-заяви ОСОБА_2 від 02.04.2008 року; копією паспорту завіреною ОСОБА_2 та банком 02.04.2008 року; копією посвідчення водія та тимчасовий реєстраційний талон; копією довідки про середню заробітну плату від 09.04.2008 року; копія заяви про видачу картки 043601 від 20.03.2010 року; копією анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 16.12.2011 року; копією анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 24.02.2012 року (Т. 2 а.с. 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41-42).

Крім того, кредитна картка 848439 була видана строком на 4 роки, тому у 2010 році разом із заробітною карткою ОСОБА_2 поновили строк, завдяки чого останній зміг використовувати картку у мережах магазинів та користуватися в банкоматах.

Такі ж самі дії стосовно продовження дії картки ОСОБА_2 звертався до Банку у 2011 та 2012 році. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_2 кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п.6.5 ОСОБА_4 надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.6.6 ОСОБА_4 надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п.8.6 ОСОБА_4 надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

ОСОБА_2 не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та виписки по рахунку.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним договором не виконав, тому 30.12.2011 року у нього виникла перша прострочена заборгованість щодо щомісячного платежу.

21 грудня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» змінив кредитний ліміт ОСОБА_2, у зв'язку із несвоєчасною оплатою повного використаного кредитного ліміту до 9140,00 (дев'ять тисяч сто сорок) гривень.

Друге прострочення по кредитному договору у ОСОБА_2 виникло 07.01.2012 року - кількість днів складає 8 (вісім), тому 29 лютого 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» змінив кредитний ліміт ОСОБА_2, у зв'язку із несвоєчасною оплатою повного використаного кредитного ліміту до 8430,00 (вісім тисяч чотириста тридцять) гривень.

Судом також встановлено, що останній платіж ОСОБА_2 було здійснено через термінал самообслуговування у розмірі 600,00 (шістсот) гривень 24 лютого 2012 року (Т. 1 а.с. 133), після чого більше не здійснював погашення по кредитному договору та після цього платежу у ОСОБА_2 залишався борг по тілу кредиту у розмірі 8105,75 (вісім тисяч сто п'ять) гривень 75 копійок.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 30.11.2013 року має заборгованість 16467,04 грн., яка складається з наступного: 8105.75 грн. - заборгованість за кредитом; 7100.95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 760.34 грн. - штраф (процентна складова) (Т. 1 а.с. 5-12, Т. 2 а.с. 57-64).

Строк дії картки після підписання Відповідачем, анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку 24.02.2012 року, складає до травня 2013 року. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, у відповідності до ст. 599 ЦК України.

На даний час ОСОБА_2 продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості 07.02.2014 року (Т. 1 а.с. 24), згідно поштового штемпелю на конверті.

Тому в звязку з викладеним, враховуючи вимоги ст. ст. 257, 261, 264, 267 ЦК України, суд вважає, що строк позовної давність ПАТ КБ «ПриватБанк» не порушений при подачі позову і в звязку з чим, відсутні підстави для застосування наслідків його порушення, а саме відмови в задоволені позову в звязку з пропуском строку позовної давності.

Окрім цього, ОСОБА_2 не визнаючи позовних вимог зазначає, що печатка не відповідає формі печатки філіалу, та надає до заперечень у вигляді додатку анкету-заяву позичальника від 2007 року іншого клієнта.

Стосовного печатки або невідповідності печатки філіалу, судом встановлено наступне.

Працівники ПАТ КБ «ПриватБанк» підписуючи анкету-заяву про надання банківських послуг, керувалися наказом Банку №2490 від 17.11.2005 року, відповідно якого затверджено положення про порядок виготовлення, реєстрації, зберігання, використання та знищення печаток та штампів у ПриватБанку.

Так, відповідно до договору №SAMDN4912, який підписаний сторонами 19.05.2006 року встановлено, що відповідно до п.1.7: "в работе Банка, его отделений и филиалов используются следующие виды печатей и штампов (...) - простая круглая печать структурного подразделения (бизнеса, департамента, отдела) с указанием наименование Банка, название этого подразделения, и кода ЕГРПОУ (без логотипа Банка).", а також відповідно до п.1.9: "круглая печать ГРУ, РУ филиала, отделения Банка удостоверяют подписи: - руководителя регионального подразделения, управляющего отделением, (...) - лиц, уполномоченых в установленом порядке на подписание от имени Банка совершаемых операций (договора, соглашения и пр.)", що відповідно до п.4.4: "Круглые печати структурного подразделения (бизнеса, департамента, отдела) с указанием названия этого подразделения хранятся у руководителя или секретаря - референта".

Повноваження співробітника, який підписала з ОСОБА_2 кредитний договір ОСОБА_8 підтверджується її наказом про прийняття на роботу та довіреністю, яка на той час діяла для надання повноважень підписувати кредитні договори з клієнтами, та виписка з сайту про відкликання такої довіреності 19.02.2007 року.

Повноваження співробітника ОСОБА_9, яка мала повноваження відповідно до внутрішнього розпорядження та мала відповідальність по обліку та зберігання кредитних справ, відповідно до схеми та положень наказу №С-89 від 24.05.2005р., відповідні особи несуть відповідальність з обліку та зберігання кредитних справ та передаються такі справи у касу.

При перевірці достовірності підписаної анкети-заяви по кредитному договору №SAMDN4912 від 19.05.2006 року співробітником з ОСОБА_2, керівник Індивідуального бізнесу, який на той час відносився до відділення, в якому підписувалася заява з позичальником, завірила печаткою бізнесу для передання відповідному співробітнику кредитної справи для зберігання.

Тобто, у 2006 році у смт. Магдалинівка працювали 2 відділення банку, в якому кожному працювали відповідні керівники, а саме: керівник філіалу, який мав печатку яка міститься на договорі в 2007 році іншого клієнта (додаток який надав ОСОБА_2 до своїх заперечень) територіально перебував за адресою вул. Радянська, буд. 50 смт Магдалинівка це було основною будівлею Банку, а Індивідуальний бізнес, керівник якого територіально перебував за адресою вул. Радянська, буд. 26 смт. Магдалинівка. ОСОБА_2 звернувся до відділення індивідуального бізнесу, який знаходився за адресою вул. Радянська, буд. 26 смт. Магдалинівка, тому відповідного бізнесу було проставлено печатку.

Вказані обставини повністю підтверджуються: копією наказу Банку №2490 від 17.11.2005 року; копією положення про порядок виготовлення, реєстрації, зберігання, використання та знищення печаток та штампів у ПриватБанку; копією друку наказу керівника Магдалинівського відділу, який завірив копію свого наказу про переміщення у середині банку, копію своєї довіреності, копію друку наказу співробітника ОСОБА_8 та друку її довіреності; копією довіреності ОСОБА_10; копією друку наказу про переміщення у середині банку ОСОБА_8; копією друку довіреності ОСОБА_8; копією друку з сайту про відкликання довіреності ОСОБА_8; копією друку наказу про переміщення у середині банку ОСОБА_9 (Т. 2 а.с. 43, 44-46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53).

Щодо підтвердження повноважень особи, що підписала позовну заяву,то її повноваження викладені у довіреності представника, яка мала повноваження підписувати позовні заяви та розрахунок заборгованості, що підтверджується довіреністю ОСОБА_11 №3913-0 від 25.10.2012 року, яка діє строком до 23.10.2015 року (Т. 1 а.с. 20).

В звязку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 16 467 гривень 04 копійки за кредитним договором № SAMDN4912 від 19.05.2006 року, яка складається з наступного: 8105.75 грн. - заборгованість за кредитом; 7100.95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи: 500.00 грн. - (фіксована частина); 760.34 грн. - (процентна складова), а також стягнути судові витрати (Т. а.с. 1, 3-4, Т.2 а.с. 6).

Також судом встановлено, що відповідно до довідки за № 1753993 від 03 вересня 2014 року (Т. 2 а.с. 123), вже станом на 03 вересня 2014 року ОСОБА_2 має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за № угоди 848439 - 18 897 гривень 31 копійку, вказаний номер угоди в довідці повністю відповідає номеру картки, виданій за кредитним договором № SAMDN4912 від 19.05.2006 року.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не

встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, при цьому правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку, а також правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів

громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязань не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання та сплата неустойки.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні беззаперечно встановлено факт несвоєчасного погашення заборгованості по даному кредитному договору відповідачем ОСОБА_2

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

Судом, враховуючи оцінку наданих представником позивач приведених вище належних та допустимих доказів, а також відсутність доказів зворотного від ОСОБА_2, беззаперечно встановлено укладення між ПАК КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредитної угоди від 19 травня 12006 року за № SAMDN4912, без порушення вимог законодавства на час її укладення, а також і факт неналежного виконання ОСОБА_2 взятих за даною угодою зобовязань своєчасності сплати заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, оцінюючи всі докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності та аналізуючи приведені норми законодавства щодо їх застосування до спірних правовідносин, враховуючи встановлені приведені судом факти та обставини, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість первісних позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та не доведеність та необґрунтованість зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, в зв'язку з чим, первісний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, а в задоволені зустрічного позову суд вважає необхідним відмовити в повному обсязі, враховуючи ненадання ОСОБА_2 належних та допустимих доказів на його обґрунтування та доведеність, а також враховуючи, що задоволення первісного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» виключає можливість задоволення зустрічного позову, оскільки позовні вимоги за первісним та за зустрічним позовом витікають з одних і тих самих кредитних правовідносин.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК України).

Згідно ст. 88 ЦПК України із ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь позивача, в звязку з задоволенням первісного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачені при подачі позовної заяви судові витрати по справі, а саме судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 5-8, 10, 11, 57-66, 88, 208-210, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (рахунок № 3111, МФО 305299, , місцезнаходження: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) суму заборгованості за кредитним договором № SAMDN4912 від 19 травня 2006 року в розмірі 16 467 гривень 04 копійки, яка складається з: 8105 гривень 75 копійок заборгованість за кредитом; 7100 гривень 95 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафів 500 гривень фіксована частина та 760 гривень процентна складова.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (рахунок № 0001, МФО 305299, , місцезнаходження: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі проголошення рішення у відсутності особи, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя Новік Д.І.