Справа № 465/1046/15 Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 22-ц/783/2935/15 Доповідач в 2-й інстанції: Зверхановська Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської Я.М.

з участю: позивача ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської спілки захисту прав громадян на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2015 року визнано неподаною та повернуто позивачу позовну заяву ОСОБА_2 до Автомийки про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалу суду оскаржила Львівська міська спілка захисту прав громадян в інтересах позивача ОСОБА_2

В апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, що постановлена з порушенням норм процесуального права, апелянт просить постановити ухвалу про прийняття позовної заяви ОСОБА_2 до судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права доступу до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України, а саме позивачем не зазначено найменування відповідача, ціну позову, не сплачено судовий збір, не конкретизовано зміст позовних вимог, не зазначено докази на підтвердження понесених витрат на ремонт автомобіля та вартість заподіяної матеріальної шкоди, зазначеної у позові, а також на підтвердження заподіяних позивачу моральних страждань.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів від дня отримання позивачем ухвали.

У ст.119 ЦПК установлені вимоги щодо форми та змісту позовної заяви. Так, у ч. 2 цієї статті зазначено, що позовна заява має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також: ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

За змістом зазначеної норми позивач обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Сама по собі відсутність у позовній заяві чи додатках до неї доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки є підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

Крім того, колегія суддів вважає, що позовна заява не може бути визнана неподаною та повернута позивачу за мотивами не зазначення доказів, оскільки право осіб, які беруть участь у справі, надавати докази безпосередньо в судовому засіданні передбачено ст. 27 ЦПК України.

Також районний суд не звернув уваги на роз'яснення, викладені у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", згідно яких подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Враховуючи викладене, висновки судді про наявність підстав вважати позовну заяву неподаною і повернення її позивачеві не ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону.

Відтак, колегія суддів вважає, що позовна заява відповідає вимогам, які до неї ставляться і передбачені статтею 119 ЦПК, оскільки зазначені в ухвалі суддею питання як недоліки вирішуються під час розгляду справи і ухвалення рішення.

Згідно п.4 ст.311 ЦПК України однією з підстав для скасування хвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.4, 311 ч.1 п.4, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Львівської міської спілки захисту прав громадян задовольнити частково.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2015 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: