Дата документу 16.06.2015
Справа № 334/552/15-ц
Провадження № 2-др/334/6/15
16 червня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту, за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа Ленінський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту, за заявою ОСОБА_1 про постановлення додаткового рішення у справі,
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №334/552/15ц, оскільки при вирішенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту, та позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа Ленінський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту, суд фактично вирішив повністю вимоги позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 і частково вимоги його позову про звільнення з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_5 від 03.07.2014р., серія та номер ВП 39365637, квартири АДРЕСА_1.
При цьому вимоги його позову про звільнення з-під арешту всього майна, накладеного постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_5 від 03.07.2014р., серія та номер ВП 39365637, залишилися не вирішеними.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення із зазначених підстав.
Інші учасники процесу в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ч.1 ст.220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторона подали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання у судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа Ленінський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту, а саме, квартири АДРЕСА_1, яка належить їм на праві спільної сумісної власності і на яку накладено арешт постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_5 від 03.07.2014р., серія та номер ВП 39365637.
ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про звільнення всього майна з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_5 від 03.07.2014р., серія та номер ВП 39365637.
Стосовно заявлених вимог сторони у справі давали пояснення і подавали докази, які повністю досліджені судом під час судового розгляду справи.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.03.2015р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту, позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа Ленінський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту - задовольнити. Звільнено з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_5 від 03.07.2014р., серія та номер ВП 39365637, квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1.

Таким чином, стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про звільнення всього майна з-під арешту, з приводу якої сторони подали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Судом встановлено, що у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №334/4497/13-ц від 13.08.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2013р. і до повноліття дитини, постановою державного виконавця від 03.07.2014р. був накладений арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, оскільки за період з 29.05.2013р. по 01.07.2014р. утворилася заборгованість по аліментам у сумі 6473,65 грн.

Порядок стягнення аліментів визначений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», частиною 2 якої встановлено, що у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Згідно з ч.1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Частиною 6 цієї статті визначено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч.7 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Як встановлено судом, заборгованість по аліментам у сумі 6473,65 грн., що утворилася за період з 29.05.2013р. по 01.07.2014р., повністю погашена. Це підтверджується квитанцією про сплату боргу УАППЗ «Укрпошта» та визнається всіма учасниками процесу (а.с.5). Платник аліментів ОСОБА_1 з 02.02.2015р. офіційно працює контролером відокремленого структурного підрозділу контролю обєктів нафтогазової галузі ТОВ «Бастіон-сервіс» (а.с.22).

Згідно матеріалів справи, платнику аліментів на праві власності спільно з іншими особами належить лише квартира АДРЕСА_1, яка є його єдиним житлом, і яка звільнена з-під арешту рішенням суду у даній справі від 16.03.2015р.

Підстави і порядок зняття арешту з майна визначені ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». З урахуванням того, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №334/4497/13-ц від 13.08.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини не завершене, арешт з майна може бути знятий лише за рішенням суду.

Викладене свідчить про наявність передбачених ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для зняття арешту з усього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.212-215, 220 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити, ухвалити у справі додаткове рішення.

Звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_5 від 03.07.2014р., серія та номер ВП 39365637 (номер запису про обтяження: 6227090), все нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Додаткове рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.