28.05.2015 Єдиний унікальний номер 205/1855/15-ц
Справа №2/205/1295/15
28 травня 2015 року м. Дніпропетровськ
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Шавули В.С.
при секретарі Перцевій М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, -
Позивач 18 березня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу (а.с.1-3).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02 жовтня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5989767, яким було застраховано транспортний засіб «КІА», д/н НОМЕР_1.
29 липня 2014 року в районі буд.№7 по вул.. Каруни в м. Дніпропетровську сталась дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача, який керуючи автомобілем НОМЕР_2, скоїв наїзд на автомобіль НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3. Внаслідок ДТП автомобіль НОМЕР_3, зазнав значних механічних ушкоджень.
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2014 року обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються, а відповідача визнано винним у вчиненні ДТП.
Згідно акту №1060/14 від 12.09.2014 року вартість матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля НОМЕР_3, складає 306 070,34 грн.
Позивач, виконуючи договірні зобовязання за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5989767 від 02.10.2013 року, відшкодував заподіяний відповідачем збиток та перерахував страхове відшкодування у сумі 49 000,00 грн.
Позивач наголошує, що ОСОБА_1 письмово не повідомив позивача про вищевказану ДТП.
Наголошуючи на тому, що ОСОБА_1 як особа відповідальна за заподіяну шкоду, зобовязана компенсувати завдані збитки у порядку регресу відповідно до законодавства, у звязку із чим, звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути на свою користь з відповідача суму збитків в порядку регресу у розмірі 49 000,00 грн. та судові витрати по справі.
Позивач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. В змісті позовних вимог просить справу розглядати без своєї присутності та свого представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.3).
Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилав.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого розгляду справи.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного договору страхування, на вимогу відшкодування шкоди в порядку регресу.
Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.
В ході розгляду справи встановлено, що 02 жовтня 2013 року між ТДВ «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» та ОСОБА_2 було укладено поліс №АС/5989767 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії з 02.10.2013 року по 01.10.2014 року, яким забезпечено транспортний засіб «КІА CERATTO», д/н НОМЕР_1 (а.с.4).
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2014 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с.6-7).
Вищевказаною постановою було встановлено, що 29.07.2014 року о 09-00 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_4, в районі буд.№7 по вул.. Каруни у м. Дніпропетровську, при зміні напрямку руху ліворуч не переконався у безпеці свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався ліворуч.
У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно акту №1060/14 розрахунку матеріальної шкоди спричиненої власнику транспортного засобу від 12.09.2014 року, у зв'язку з аварійними ушкодженнями, завданими автомобілю НОМЕР_5, загальна вартість матеріальної шкоди, завданої власнику вищевказаного автомобіля, складає 306 070,34 грн. (а.с.10-19).
Позивач, виконуючи свої договірні зобовязання за полісом №АС/5989767 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.10.2013 року, перерахував страхове відшкодування в сумі 49 000,00 грн. на користь ОСОБА_3, про що свідчать платіжні доручення № 6996 від 20.11.2014 року, №7313 від 11.12.2014 року, №7311 від 22.12.2014 року, № 7312 від 22.12.2014 року (а.с.30,31,32,33).
За змістом статті 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.
Згідно ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному розмірі особою, яка її завдала.
Згідно частини 2 статті 1187 Цивільного Кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Відповідно п. 1 ч. 1 статті 1188 Цивільного Кодексу України, шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно частини 1 статті 1191 Цивільного Кодексу України, особа яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.
За ст.. 27 Закону України «Про страхування» №85/96 ВР від 07.03.1996 року, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або передача управління транспортним засобом такій особі, що є підставою для регресної вимоги (стаття 38 Закону № 1961-IV), може бути підтверджено вироком суду, постановою про накладення адміністративного стягнення або іншими доказами, які з достовірністю встановлюють таку обставину, а при передачі транспортного засобу особі у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, про такий стан має бути відомо особі, яка передає транспортний засіб.
Відповідно до статті 993 Цивільного Кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача суму відшкодування збитків у розмірі 49 000,00 грн.
Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по оплаті судового збору на суму 490,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про страхування» №85/96 ВР від 07.03.1996 року, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 року, ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст.10,11, 60, 79, 88, 197, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_6, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» матеріальну шкоду в порядку регресу в сумі 49 000,00 грн. (сорок дев'ять тисяч грн.. 00 коп.).
Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_6, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», судовий збір в сумі 490,00 грн. (чотириста девяносто грн.. 00 коп.).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.С. Шавула