УХВАЛА

25 серпня 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ІСТА», ОСОБА_3 до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг,-

В С Т А Н О В И В:

21.08.2015 позивачі звернулися в суд із зазначеним позовом.

25.08.2015 відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями відбулося визначення судді з розгляду зазначеної справи та в цей же день матеріали позову були передані головуючому у справі.

Так, дослідивши позовну заяву, суд приходить до висновку, що вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а відтак її слід залишити без руху.

Позивачі всупереч імперативним вимог ч.5 ст.119 ЦПК України долучають до позовної заяви копію квитанції про сплату судового збору, в той час як процесуальним законом передбачено представлення його оригіналу.

Крім того, з позовної заяви вбачається, що з позовом до суду звернулося два позивача, в той час як підписана позовна заява лише особою, яка зазначена як «представник» позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ІСТА», що протирічить положенням ч.3 ст.119 ЦПК України.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспрюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року)

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Також суд не може не залишити поза увагою посилання в самому тексті позовної заяви на різноманітні додатки, які в матеріалах позову відсутні. Звісно, процесуальний закон не вимагає на даній стадії представлення доказів на підтвердження обґрунтувань позовних вимог, а лише їх зазначення відповідно до положень п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України, проте характер викладу змісту позову свідчить про те, що такі додатки в матеріалах позову мають бути.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ІСТА», ОСОБА_3 до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг, - залишити без руху.

Роз'яснити позивачам, що зазначені в ухвалі недоліки ними можуть бути усунені протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк