Справа № 370/957/14-ц Головуючий у І інстанції Устимчук М.Ю.
Провадження № 22-ц/780/285/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко
Категорія 47 12.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Лащенка В.Д.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 06 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Макарівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 28.07.2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з відповідачкою. Проте, спільне життя не склалося та рішенням Макарівського районного суду Київської області від 23 березня 2009 року їх шлюб розірвано. У зв'язку з тим, що відповідачка здійснює йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, просив суд зобов'язати відповідача не чинити перешкоди брати участь у виховані та вільному спілкуванні з сином, встановити час та дні для зустрічей з сином та встановити можливість щорічного спільного відпочинку з сином.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 06 листопада 2014 року позов задоволено частково, зобов'язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3, встановлено час та дні для зустрічей ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3, а саме з 09-00 години суботи по 19-00 годину неділі у перший та третій тиждень місяця за місцем проживання ОСОБА_2, встановлено можливість щорічного спільного відпочинку ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3, для оздоровлення на території України протягом 15 календарних днів в будь-який літній місяць кожного року, в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду матеріалам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що позивачем не надано суду, жодного доказу, яким би підтверджувалося створення нею перешкод йому у побачені з сином. Вважає, що позивач грубо порушував встановлений графік спілкування з сином.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимог в частині зобов'язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3, встановлення часу та днів для зустрічей ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 з 09-00 години суботи по 19-00 годину неділі у перший та третій тиждень місяця за місцем проживання ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, мати неповнолітньої дитини чинить перешкоди у спілкування батька з неповнолітнім сином та враховуючи те, що орган опіки та піклування в інтересах дитини надав висновок суду в якому встановлено часи спілкування з дитиною її батьком вважав позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та законними.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог про зобов'язання відповідача завчасно повідомляти належним чином позивача про зміну місця проживання, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позовні вимоги в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Крім того, суд задовольнив позовну вимогу про встановлення можливості щорічного спільного відпочинку ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3, для оздоровлення на території України протягом 15 календарних днів в будь-який літній місяць кожного року.

Однак, такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.142 Сімейного Кодексу України, діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.153 Сімейного Кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.158 Сімейного кодексу України, рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Встановлено, що 28 липня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Забуянської сільської Ради Макарівського району Київської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 28 липня 2007 року. Від даного шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 10.01.2008 року, який проживає разом з відповідачкою.

За рішенням Макарівського районного суду, шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 18.05.2010 року.

26 жовтня 2010 року комісією з питань захисту прав дитини при Макарівській районній державній адміністрації за заявою ОСОБА_2 було винесено Рішення №16 , яким було вирішено призначити для відвідування спілкування та відпочинку батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 певний графік, який є обов'язковим до виконання.

29 лютого 2012 року комісією з питань захисту прав дитини при Макарівській районній державній адміністрації за заявою ОСОБА_2 щодо перегляду графіку спілкування було винесено Рішення №4, яким було вирішено призначити для відвідування спілкування та відпочинку батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 новий графік, який є обов'язковим до виконання, а саме: починаючи з 29.02.2012 року проводити кожного місяця вихідні дні через тиждень, забирати дитину з 9 год. 00 хв. у суботу та зобов'язати повернути дитину о 17 год. 00 хв. у неділю відповідного тижня.

Згідно актів депутатів Забуянської сільської ради ОСОБА_7., ОСОБА_8. складених в присутності позивача ОСОБА_2 від 07.11.2012р., 21.04.2012р., 19.05.2012р., 14.07.2012р., 07.04.2013 р. та 21.04.2013 р. відповідно, за адресою: АДРЕСА_1, його сина по місцю реєстрації не було в дома, він знаходився в колишньої тещі позивача, ОСОБА_6 по АДРЕСА_2, яка відмовилася надати рідного сина батьку. Колишньої дружини не було вдома.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 звертався до суду неодноразово про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Рішенням Макарівського районного суду від 30.05.2011 року по справі №2-244/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа відділ Державної виконавчої служби Макарівського РУЮ, служба в справах дітей Макарівської РДА про звільнення від сплати аліментів та усунення перешкод у спілкуванні та участі у вихованні дитини у задоволенні позову було відмовлено.

Рішенням Макарівського районного суду від 01 липня 2013 року та Ухвалою апеляційного суду Київської області від 10.06.2013 року по справі № 1016/1511/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа комісія з питань захисту дитини Макарівської РДА про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні та відшкодування моральної шкоди було відмовлено.

З пояснень сторін встановлено, що з 2012 року відповідач разом з малолітньою дитиною декілька разів змінювала місце проживання. Так відповідачка вказала, що проживала у АДРЕСА_1, згодом змінила місце проживання переїхавши до своєї матері у цьому ж АДРЕСА_2. У вересні 2012 року вона переїхала проживати в смт. Макарів. З 2013 року проживала у селі Липівка Макарівського району, а у жовтні 2014 року почала проживати у смт. Коцюбинське. При цьому жодного разу позивачу про зміну місця проживання не повідомляла. Вказані переїзди здійснювала для покращення умов проживання дитини.

28 жовтня 2014 року орган опіки та піклування надав Висновок «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо від дитини», а саме проводити кожного місяця вихідні дні через тиждень. Забирати дитину з 9 год. 00 хв. у суботу та зобов'язати повернути дитину о 17 год. 00 хв. у неділю відповідного тижня.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

10 березня 2015року орган опіки та піклування надав Висновок «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо від дитини», а саме з 9-00 години суботи по 19-00 годину неділі у перший та третій тиждень місяця за місцем проживання батька без присутності матері, та про відхилення можливості щорічного спільного відпочинку ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, для оздоровлення на території України протягом 15 календарних днів у будь-який літній місяць кожного року.

Тобто при вирішенні даного спору в частині надання можливості щорічного спільного відпочинку позивача з неповнолітнім сином, суд першої інстанції, в порушенні вимог процесуального права та ст. 19 СК України не дослідив письмовий висновок органу опіки та піклування з зазначеної вимоги, що є обов'язковим в зазначеній категорії сімейних справ та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог щодо встановлення можливості щорічного спільного відпочинку ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3, для оздоровлення на території України протягом 15 календарних днів в будь-який літній місяць кожного року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду в частині встановлення можливості щорічного спільного відпочинку не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не перешкоджає у побаченнях з дитиною, а позовні вимоги про визначення часу спілкування батька з дитиною є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: актами депутатів Забуянської сільської ради та поясненнями сторін в яких вони зазначили, що відповідач змінювала неодноразово місце проживання з дитиною, при цьому позивача про зазначені зміни не повідомляла.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 06 листопада 2014 року в частині встановлення можливості щорічного спільного відпочинку ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 для оздоровлення на території України протягом 15 календарних днів в будь-який літній місяць кожного року - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні зазначеної позовної вимоги відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: