Справа № 465/1066/13 Головуючий у 1 інстанції: Дячишин В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/463/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я.,Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю представника позивача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 липня 2014 року по справі за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участю третіх осіб Львівського комунального підприємства «Навколо базару», ОСОБА_3 про скасування свідоцтва про право власності, зобов»язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням задоволено позовні вимоги Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та визнано незаконним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 01.12.2006 року № 223219 в частині передачі у власність відповідачам балкона та комірки.

Зобов»язано ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернути оригінал свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 01.12.2006 року № 223219 до Франківської районної адміністрації - м. Львів, вул. Ген. Чупринки,85.

Зобов»язано ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за власні кошти привести у попередній стан самовільно встановлений дверний блок зі сходового майданчика третього поверху будинку АДРЕСА_1 на балкон загального користування даного будинку. Стягнуто з відповідачів у солідарному порядку судові витрати.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_5

В апеляційній скарзі зазначає, що в основу рішення суду першої інстанції покладено розпорядження районної адміністрації № 7 від 18.01.2007 року «Про скасування розпорядження районної адміністрації від 01.12.2006 року» та № 58 від 16.02.2007 року «Про відновлення дверного блоку на балкон загального користування на АДРЕСА_1» , наказ ЛКП за № 17 від 17.12.2006 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності гол. інженера ОСОБА_8 та інженера ОСОБА_9».

Суд не врахував, що ненормативні акти органів місцевого самоврядування можуть бути скасованими лише в судовому порядку. Така позиція узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України від 27.12.2001 року № 20-рп/2001, від 23.06.1997 року № 2-зп, п.5 рішення від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 р. Суд не надав належної правової оцінки тому факту, що підставою для отримання свідоцтва про право власності було ніким не оспорене розпорядження районної адміністрації від 01.12.2006 року № 2215. Тому інші розпорядження прийняті позивачем, а саме № 58 від 16.02.2007 року та № 7 від 18.01.2007 року, які стосується попереднього і як такі що йому суперечать - є неправомірними. Свідоцтво про право власності є правовстановлюючим документом - письмовим підтвердженням факту визнання державою права особи на річ, а право не може бути визнано недійсним чи скасованим. Оскільки відповідач є законним власником житла, то на свій розсуд може здійснювати ремонт і зміни майна / квартири/ наданої йому для використання як єдиного цілого. Крім того, суд безпідставно не застосував строки позовної давності про що заявлено відповідачем. Перебіг такого строку почався з часу прийняття розпорядження № 7 від 18 січня 2007 року «Про скасування розпорядження районної адміністрації від 01.12.2006 року № 2215» в частині передачі відповідачам у власність балкона та комірки.

За таких обставин просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові .

При розгляді справи апеляційною інстанцією представник позивача - Франківської районної адміністрації проти доводів апеляційної скарги заперечив. Просить врахувати, що до звернення до суду з цим позовом позивач неодноразово звертався до суду з вимогами про скасування свідоцтва, виданого на ім»я відповідачів, тому строк позовної давності перервано. У справі наявні копії відповідних позовних заяв. Щодо рішення по суті, то таке є законним. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа ОСОБА_3 та її представник проти апеляційної скарги заперечили. Просять врахувати, що приміщення спірної комори, котра передана у порядку приватизації у власність відповідачів є приміщенням туалету, яким користувалась ОСОБА_3, як наймач квартири № 6. Її заблоковано доступ до цього приміщення, як і одночасно вихід до балкону загального користування, через який має місце вхід до спірної комори / туалету/. Представник третьої особи просить врахувати, що незважаючи на скасування свідоцтва про право власності на квартиру відповідачів розпорядженням від 18.01.2007 року, позивач звернувся до суду з такими вимогами і постановленням оскаржуваного рішення, яким в тому числі визнано недійсним Свідоцтво про право власності відповідачів на квартиру в зазначеній частині. Щодо мотивів апеляційної скарги стосовно застосування строків позовної давності, то з врахуванням характеру спірних правовідносин такі не повинні бути застосовані, тому суд дійшов вірного висновку про задоволення позову в цілому. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з"явились, належним чином повідомлені про чергове призначення справи до судового розгляду, про що до справи долучено розписки про отримання судових повісток, в тому числі залучена з врахуванням повідомлення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_10, в якості правонаступника померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 - ОСОБА_7, котра також є відповідачем у справі. Заяв про причини неявки суду не надіслали, тому такі не можуть бути визнані поважними .

З врахуванням вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим продовжити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ч. 3 ст. 61 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються у розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 303 ЦПК України - апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення.

Матеріалами справи встановлено, що спір виник з приводу передачі у власність в порядку приватизації відповідачам у справі, як мешканцям квартири АДРЕСА_2 приміщення комори та передачі балкону, згідно розпорядженнями Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 2215 від 01.12.2006 року «Про передачу квартир у власність громадян» / а.с. 53/.

Враховуючи матеріали справи, в порядку приватизації з включенням спірного приміщення та балкону на користь відповідачів перейшла квартира, загальна площа якої значиться 75,7 м кв., підвал площею 12,7 м кв. До квартири віднесено приміщення, що значиться під індексом ІІ, як приміщення загального користування. За даними поверхового плану вхід в таке приміщення з балкону третього поверху, до якого можна потрапити через сходову площадку, з якої в тому числі облаштовано вхід в квартиру № 6 будинку, наймачем якої є третя особа у справі ОСОБА_3 Вказані обставини підтверджено поверховим планом 3-го поверху будинку / а.с. 81/.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачами не оспорювався факт передачі їм у власність в порядку приватизації балкону та спірного приміщення згідно вказаного вище розпорядження від 1.12.2006 року.

В процесі виконання доручення міського голови від 29.12.2006 року позивачем встановлено незаконну передачу у власність приміщення загального користування, тому винесено розпорядження 18.01.2007 року №07, за яким скасовано розпорядження від 01.12.2006 року № 2215 в частині передачі відповідачам у власність квартири та визнано таким, що втратило чинність відповідне свідоцтво, про визнання недійсним якого в подальшому були звернення до суду.

Наказом № 446 від 17.12.2006 року ЛКП «Навколо базару» оголошено догану головному інженеру та інженеру ЛКП за видачу довідки ОСОБА_6 на приватизацію квартири АДРЕСА_1, на підставі якої в порядку приватизації передано у власність мешканцям квартири балкон загального користування. / а.с. 6/.

За дорученням міського голови мало місце звернення позивача з відповідними позовами до суду у квітні 2007 року, травні 2007 року, лютому 2010 року, котрі залишені без розгляду, згідно наявних у справі копій ухвал. / а,с. 8,75-80/.

Враховуючи встановлені обставини блокування входу на балкон, котрий за даними вказаного вище розпорядження від 18.01.2007 року №7 безпідставно переданий у власність відповідачів в порядку приватизації їх квартири, розпорядженням №58 від 16.02.2007 року Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради вирішено про відновлення дверного блоку сходового майданчика на балкон загального користування на АДРЕСА_1. /а.с.9 /. Вказаним розпорядженням затверджено висновок МВК протокол №37 від 24.10.2006 року про приведення до попереднього стану самовільно встановленого дверного блоку та зобов»язано одного з відповідачів у справі ОСОБА_11, мешканця квартири № 5 -а за власні кошти в місячний термін привести самовільно встановлений дверний блок в попередній стан, фактично демонтувати такий.

З врахуванням зазначених доказів, а також копій документів, поданих відповідачами для приватизації квартири, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Однак, задовольняючи позові вимоги позивача, поза увагою залишилась та обставина, що звертаючись до суду з вимогами, які уточнені заявою від 28.04.2014 року про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 01.12.2006 року за № 223219 в частині передачі у власність балкону та комірки та зобов»язання відповідачів повернути таке свідоцтво, а також з вимогами про зобов»язання усіх відповідачів за власні кошти привести у попередній стан самовільно встановлений дверний блок сходового майданчика на балкон загального користування, суд першої інстанції не врахував наступних обставин.

На час постановлення судом рішення у справі 14 липня 2014 року, відповідач ОСОБА_6 помер, про що суду апеляційної інстанції надано копію свідоцтва про смерть особи. Датою смерті ОСОБА_6 значиться ІНФОРМАЦІЯ_1.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вирішив питання про права та обов»язки останнього.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, що не враховано судом при вирішенні справи.

В порушення вимог п.1 ч.1 ст. 201 ЦПК України, за змістом якої суд зобов»язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Однією з вимог позивача, було визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру відповідачів. Задовольняючи в цій частині вимоги позивача, суд першої інстанції не витребував вказане свідоцтво або належно завірену його копію, тобто надав правову оцінку правовстановлюючому документу, не дослідивши такий документ при вирішенні спору.

З витребуваного судом Апеляційної інстанції копії даного свідоцтва з Львівського обласного комунального підприємства «БТІ та ЕО» та аналогічної копії такого наданого суду апеляційної інстанції на відповідну вимогу представником позивача убачається, що квартира № 5-а приватизована відповідачами у справі на праві спільної сумісної власності.

Визнаючи частково недійсним оскаржуване свідоцтво, суд першої інстанції вирішив про майнові права особи, цивільна правоздатність якої була припинена в зв»язку із смертю та не вирішив про залучення правонаступників його майнових прав до участі у справі, не встановив обсяг їх обов»язків та прав як спадкоємців , що призвело до неправильного вирішення спору.

Усунути цей недолік суду першої інстанції при перегляді справи судом апеляційної інстанції за апеляційною скаргою сторони, апеляційний суд не може в силу визначених ЦПК України повноважень.

Залучення до справи на стадії апеляційного провадження правонаступника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, надає право останній лише висловитись з приводу апеляційної скарги та заперечень проти такої учасниками процесу .

Вирішення інших позовних вимог позивача без з»ясування питань правонаступництва по смерті відповідача ОСОБА_6 є порушенням норм процесуального права.

Судом першої інстанції не враховано вимоги ст. 1218 ЦК України та не встановлено прав та обов»язків ОСОБА_6 в контексті заявлених до нього позовних вимог та не з»ясовано коло інших прав та обов»язків на час його смерті та, які не припинилися внаслідок його смерті. Без з»ясування цих обставин суд першої інстанції не повинен був вирішувати спір по суті, а апеляційна інстанція таких прав позбавлена.

За таких обставин, мотиви апеляційної скарги ОСОБА_5 не можуть спростувати висновків суду апеляційної інстанції.

Тому колегія суддів приходить до переконання про задоволення апеляційної скарги частково, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати з наведених вище мотивів з ухваленням у справі нового рішення про відмову у позові, що не є перешкодою звернення з відповідними вимогами до належних відповідачів у справі.

Керуючись ст. 303, 304, п.2 ч. 1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309 ч.2, 313, ч.2 ст. 314, 316, 317 ЦПК України , колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 липня 2014 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у позові Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - відмовити

Рішення суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили .

Головуючий

Судді