УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/14149/15-ц

Пров. №2/668/3767/15

30.11.2015

Суддя Суворовського районного суду м.Херсона Ус О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, в якому просить звільнити з-під арешту 1/3 частини квартири № 147 по вулиці 200-річчя Херсона буд. 3 у м.Херсоні за виконавчим провадженням № 23341314.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно зі статтею 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» встановлено, що відповідно до частини другої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження"боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК, частина четверта статті 82 Закону України "Про виконавче провадження").

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина п'ята статті 82 Закону України "Про виконавче провадження").

Фактично в своїй заяві позивач просить скасувати постанову про накладення арешту на майно, винесену посадовою особою ДВС України, тобто позов пред'явлено до субєкту владних повноважень, у сфері публічно правових відносин, і даний позов по суті, формі і змісту є адміністративним позовом, який повинен розглядатись за нормами КАСУ і не підлягає розгляду в цивільному судочинстві, а у разі оскарження постанови державного виконавця при виконанні ним судового рішення - є скаргою на дії (рішення) державного виконавця, яка подається і розглядається в порядку, визначеному розділом сьомим ЦПК, але не в позовному провадженні.

Подана позивачем заява не є цивільним позовом і не предявлена до особи, в майнових інтересах якої накладався арешт на конкретне майно боржника, не є цивільним позовом про виключення конкретного майна з опису з підстав порушення майнових прав позивача при накладенні арешту.

Згідно ч.2 ст.11 ЦПК особа розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Право визначення способу захисту своїх прав належить безпосередньо особі, що звертається до суду.

Виходячи з заявлених вимог і того, до кого вимоги предявлені, не вирішуючи наперед питання про обґрунтованість заявлених вимог, суд дійшов висновку, що заява, подана позивачем, не є цивільним позовом, який підлягає розгляду в цивільному судочинстві, оскільки позивачем оскаржується рішення державного виконавця щодо накладення арешту на майно за виконавчим провадженням відкрити на підставі постанови № 138 від 26.10.2010 р. адміністративної комісії при виконавчому комітеті Херсонської міської ради про стягнена з ОСОБА_2 на користь держави штрафу в сумі 100,00 грн. (що вбачається з листа ВДВС № 13 від 13.05.2015р.) розгляд позову віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 122 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Судовий збір позивачем не сплачено.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні про звільнення майна з-під арешту.

Розяснити право на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

СуддяОСОБА_3