Придніпровський районний суд м.Черкаси

Провадження № 2/711/1646/15
Справа № 711/3524/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Придніпровський районний суд

м. Черкаси

В складі: головуючого судді Колода Л.Д.

при секретарі: Гладченко І.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа Черкаський міський центр зайнятості про визнання недійсним трудового договору та зобовязання вчинити певні дії,-

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа Черкаський міський центр зайнятості про визнання недійсним трудового договору та зобовязання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.02.2007 р. між ним та ФОСПД ОСОБА_2 був укладений трудовий договір. Відповідно до якого його було прийнято на посаду менеджера, про що в його трудовій книжці зроблено запис під № 13. 06.02.2007 р. цей договір зареєстровано у Черкаському міському центрі зайнятості за № 25281.

18.07.2007 р. він звільнився із займаної посади за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, що підтверджує запис під № 14 у його трудовій книжці.

Після звільнення він влаштувався на іншу роботу, працював офіційно з відповідними записами в трудовій книжці.

На даний час, після звільнення з останнього місяця роботи за скороченням штату та не маючи варіантів іншої роботи, він звернувся до Черкаського міського центру зайнятості, для того щоб стати на облік, як безробітний.

Але у постановці на облік йому було відмовлено, оскільки трудовий договір від 06.02.2007 р. № 25281, зареєстрований та не розірваний сторонами або не визнаний недійсним рішенням суду.

Оскільки, на даний час, ФО-СПД ОСОБА_2 змінив контактні номери телефонів, не здійснює підприємницьку діяльність за відомими йому адресами, нове місце знаходження роботодавця та його фактичне місце проживання йому не відоме, він не може розірвати укладений безстроково трудовий договір, а тому і працевлаштуватися на законних підставах.

З моменту його звільнення, 18.07.2007 р., відповідач не нараховував та не виплачував йому заробітну плату, премії, інші заохочення передбачені трудовим законодавством України та не сплачував відрахування до органів Пенсійного Фонду України, що також є одним з доказів фактичного припинення трудових відносин між ним та відповідачем.

Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08.06.2001 р. «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27.06.2001 р. за № 554/5745 зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору.

На підставі вищевикладеного просить суд безстроковий трудовий договір, укладений 01 лютого 2007 року між фізичною особою - субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 та ним, зареєстрований 06 лютого 2007 р. за № 25281 у Черкаському міському центрі зайнятості визнати недійсним. Зобовязати Черкаський міський центр зайнятості внести запис до його трудової книжки про зняття з реєстрації безстрокового трудового договору, який зареєстрований 06 лютого 2007 р. за № 25281. Стягнути з ФО-СПД ОСОБА_2 на його користь судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. 20.05.2015 р. звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

Відповідач фізична особа підприємець ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляд справи рекомендованим листом, який повернувся до суду не отриманим, що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи.

Представник третьої особи Черкаського міського центру зайнятості по довіреності ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд в задоволенні позову відмовити в звязку з пропуском позивачем тримісячного строку позовної давності для звернення з позовом до суду.

Заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши письмові докази справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01.02.2007 р. між ФО СПД ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений трудовий договір. Відповідно до якого його було прийнято на посаду менеджера, про що в його трудовій книжці зроблено запис під № 13. 06.02.2007 р. цей договір зареєстровано у Черкаському міському центрі зайнятості за № 25281.

18.07.2007 р. позивач ОСОБА_1 звільнився із займаної посади за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, що підтверджує запис під № 14 у його трудовій книжці.

Після звільнення він влаштувався на іншу роботу, працював офіційно з відповідними записами в трудовій книжці.

В судовому засіданні встановлено, що після звільнення з останнього місяця роботи за скороченням штату та не маючи варіантів іншої роботи, позивач звернувся до Черкаського міського центру зайнятості для того щоб стати на облік як безробітний.

Але у взятті на облік йому було відмовлено, оскільки трудовий договір від 06.02.2007 р. № 25281, зареєстрований та не розірваний сторонами або не визнаний недійсним рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

В судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся з позовом до Придніпровського районного суду м. Черкаси 20.04.2015 р., що підтверджується штампом канцелярії Придніпровського районного суду м. Черкаси на першому аркуші позовної заяви. Про порушення свого права довідався 01.02.2007 р., тобто з моменту укладення трудового договору з ФО-СПД ОСОБА_2, з заявою про поновлення строку позовної давності до суду не звертався, отже пропустив встановлений законом строк позовної давності для звернення з позовом до суду.

Оскільки Кодексом законів про працю України не передбачені підстави для визнання трудового договору недійсним, то відповідно до правил аналогії закону до вирішення спору слід застосовувати ст. 215 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам ; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності ; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним ; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей) .

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивачем не наведені підстави передбачені ст. 215 ЦК України, для визнання недійсним трудового договору та не надано відповідних доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 233 КЗпП України, ст. 215 ЦК України, ст.ст. 8,10,11,60, 88, 212,213,215,223 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа Черкаський міський центр зайнятості про визнання недійсним трудового договору та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий: ОСОБА_4