Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування Ужгородського міського виконавчого комітету Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від

30 квітня 2015 року,

встановила:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2011 року розірвано. Від шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначала, що з моменту розлучення ОСОБА_5 не виконує своїх батьківських обов'язків, участі у вихованні доньки не бере, не цікавиться її здоров'ям, морально та матеріально не допомагає.

Ураховуючи наведене, просила позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, скасувати рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 29 вересня 2011 року про встановлення порядку зустрічей відповідача з дочкою, стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 2 500 грн, починаючи з дня подання позову та 4 961,68 грн, що складає половину коштів на потреби доньки згідно наданих квитанцій.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 лютого 2015 року позов задоволено частково: позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав, відносно дочки ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1; скасовано п. 4.3 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 29 вересня 2011 року «Про встановлення порядку зустрічі ОСОБА_5 з його малолітньою дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1»; стягнуто з

ОСОБА_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 500 грн, починаючи з 14 березня

2014 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з

ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 додаткові витрати, понесені на утримання дитини, в розмірі 4 961,68 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 30 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав та скасування п. 4.3 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 29 вересня 2011 року «Про встановлення порядку зустрічі ОСОБА_5 з його малолітньою дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1» скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав і скасування

п. 4.3 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від

29 вересня 2011 року та ухвалюючи у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд прийшов до правильного висновку, що в справі відсутні належні докази на підтвердження ухилення батьком від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 7, 19, 164 СК України, а наведені в касаційні скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Закарпатської області від 30 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Умнова

І.М. Фаловська