Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

Дата документу 16.03.2015 року м. Полтава

16 березня 2015 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Тімошенко Н.В.,

при секретарі - Лисенко С.С.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 прохаючи суд стягнути з останнього на її користь грошові кошти у сумі 143615 гривень 00 копійок та понесені нею судові витрати.

Зазначені позовні вимоги мотивувала тим, що 23 серпня 2014 року вона та відповідач ОСОБА_4 уклали між собою договір позики. Цього ж дня на виконання договору позики вона передала відповідачу 130000 (сто тридцять тисяч) гривень та 1000 (одну тисячу) доларів США. ОСОБА_4, в свою чергу, видав їй на руки розписку, в якій зазначив, що отримав від неї, ОСОБА_3, (сто тридцять тисяч) гривень та 1000 (одну тисячу) доларів США. Згідно з розпискою Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю позику в строк до 23 вересня 2014 року. Відповідно до частини 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Станом на 23.09.2014 року Національний Банк України установив офіційний курс гривні щодо іноземної валюти, долара США в розмірі 1361,5229 грн. за долар США. Зважаючи на це відповідач станом на 23.09.2014 року повинен повернути їй 13615 (тринадцять тисяч шістсот п'ятнадцять) грн. 00 коп., що є еквівалентом 1000 тис. доларів США. Позичальник у зазначений в розписці строк боргу не повернув. Вона в усній формі неодноразово зверталась до відповідача з проханням повернути борг в добровільному порядку, однак врегулювати спір мирним шляхом їй не вдалось. До цього часу Позичальник грошові кошти (позику) у сумі 130000 (сто тридцять тисяч) гривень та 1000 (одну тисячу) доларів США не повернув (а.с. 3).

21.01.2015 року позивачка подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме стягнення грошових коштів у сумі 145744 гривні 80 копійок, тобто, з врахуванням збільшеного курсу долара США 15,74 гривні щодо 1000 доларів США, що була надана відповідачу за договором позики (а.с. 20-21).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з врахуванням заяви від 14.01.2015 року про збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, так як вважав пояснення свідків із боку позивача такими, що суперечать дійсності та поясненням свідка із боку відповідача. Зазначив, що його довіритель не міг ставити підпис на розписці, проте факту написання самої розписки не заперечував.

Заслухавши пояснення учасників процесу, заслухавши пояснення свідків та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, 23 серпня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали між собою договір позики, що підтверджується борговою розпискою, за якою відповідач отримав від позивача сто тридцять тисяч гривень і одну тисячу доларів США (а.с. 9).

Допитані у судових засіданнях свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду пояснили, що вони були очевидцями того, що ОСОБА_4 писав на ім`я ОСОБА_3 боргову розписку із зазначенням того, що він отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 130000 (сто тридцять тисяч) гривень та 1000 (одну тисячу) доларів США, проте самої передачі коштів вони не бачили, позивачка лише пояснила на кому та яку суму вона передає у позику.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що з 20 серпня по 28 серпня 2014 року ОСОБА_4 перебував у м. Києві та м. Березань, де проводив низку зустрічей, він був завжди поруч із ОСОБА_4, а тому фізично знаходитись у м. Полтаві і писати розписку він не міг. Зазначив, що ОСОБА_4 йому розповідав, що раніше писав розписку на ім`я ОСОБА_3, але не ставив на ній свого підпису.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Зі змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України вбачається, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, токого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 ЦК України.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зі змісту ч.1 ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Cуд вважає доведеним факт укладення між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договору позики, що підтверджується розпискою. Доказів того, що підпис на вказаній розписці був виконаний не відповідачем до суду не надано, факту написання такої розписки без підпису відповідач не заперечував. Зобов`язання за вказаним договором позики відповідачем не виконані, грошові кошти, позивачу у встановлений у договорі строк не повернуті.

Щодо повернення частини грошової позики у сумі 1000 доларів США, то у відповідності до норми частини 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Зважаючи на те, що станом на 21.01.2015 року офіційний курс долара США у НБУ встановлений 15,744 гривні за 1 долар США, із ОСОБА_4 підлягає стягненню заборгованість по договору позики в сумі 15744 (п'ятнадцять тисяч сімсот сорок чотири) гривні 80 коп., що згідно офіційного курсу гривні щодо іноземної валюти є еквівалентом 1000 (одної тисячі) доларів США.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у сумі 18 927 грн., судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 145744 гривень 80 копійок та судові витрати у сумі 1436 гривень 15 копійок, а всього стягнути грошових коштів на загальну суму 147180 гривень 95 корпійок.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Н. В. Тімошенко