Номер провадження: 22-ц/785/3474/15
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 9 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - "Про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИЛА:

08.10.2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, по якому просила визнати незаконними вимоги відповідача до неї сплатити суму кредиту у розмірі 3681 грн., знятої 01.07.2013 року з кредитної картки № НОМЕР_2, а також проценти за використання даної суми; зобов'язати відповідача припинити дії з вимагання з неї сплатити суму кредиту у розмірі 3681 грн., знятої 01.07.2013 року з вказаної кредитної картки, а також проценти за використання даної суми.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на те, що у період з 01.07.2011 року по 01.08.2012 року вона працювала в Теплодарській центральній міській лікарні на посаді лікаря-терапевта. У вересні 2011 року адміністрацією лікарні було прийнято рішення здійснювати виплату заробітної плати шляхом її перерахування на карткові рахунки працівників, які спеціально були відкриті для цих цілей у КБ "Приватбанк". У зв'язку з цим їй, як і усім іншим працівникам лікарні, була видана пластикова картка, на яку в подальшому зараховувалася заробітна платня. При отримані зарплатної картки нею 06.09.2011 року були підписані пам'ятка клієнта по депозитному вкладу та договір доручення на проведення платежів. Разом з зарплатними картками усі працівники лікарні також отримали рекламну пропозицію КБ "Приватбанк" про можливість отримання кредиту за кредитною карткою. Тому кожному працівнику була додатково вручена ще одна пластикова картка - кредитна картка. Ці кредитні картки працівники не замовляли, вони вручалися разом з зарплатною карткою як захід рекламного характеру кредитних послуг КБ "Приватбанк" і тому жодних кредитних обов'язків для працівників не створювали. Таким чином їй була вручена вищезазначена кредитна картка. Намірів скористатися пропозицією відповідача щодо отримання кредиту за цією карткою позивач не мала та жодним чином кредитну картку вона не використовувала.

01.07.2013 року, у період часу з 20-05 по 20-41, на належний їй номер мобільного телефону стали надходити СМС-повідомлення про використання кредитної картки сторонньою особою у розрахунках за товари на загальну суму 3681 грн. у магазинах, що розташовані у приміщеннях Торгового Центру „СІТІ-центр" за адресою: м.Одеса вул. М.Жукова, 2. У вказаний час позивач разом зі своєю родиною знаходилася за місцем свого проживання. Відразу після отримання цих СМС-повідомлень вона, та її чоловік звернулися по телефону до адміністрації та охорони цих магазинів з проханням затримати особу, яка використовувала дану картку; невідкладно прибули до місця знаходження цих магазинів та викликали наряд міліції та слідчих; звернулися до Київського РВ УМВС України в Одеській області у нічний час з заявою (повідомленням) про шахрайське витрачання коштів відповідача сторонньою особою через використання кредитної картки; звернулися по телефону до відповідача з повідомленням про шахрайське витрачання його коштів сторонньою особою з метою забезпечення для відповідача можливості заблокувати подальші виплати за цією кредитною карткою.

03.07.2013 року позивач звернулася до відповідача з заявою (повідомленням), у якій повторно, вже у письмовій формі, повідомила відповідача про вчинені невстановленою особою шахрайські дії з грошовими коштами відповідача. 05.09.2013 року позивач отримала від відповідача листа №20.1.0.0.0/7-130703/3080, у якому відповідач фактично визнав її відповідальною за вчиненні невстановленою особою шахрайські дії та зобов'язаною здійснювати погашення витрачених шахраєм грошових коштів з оплатою процентів.

Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2015 року позов ОСОБА_2 задоволений: визнані незаконними вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 сплатити суму кредиту у розмірі 3681 грн., знятої 01.07.2013 року з кредитної картки № НОМЕР_3, а також проценти за використання даної суми, зобов'язано ПАТ КБ "Приватбанк" припинити дії з вимагання з ОСОБА_2 сплатити суму кредиту у розмірі 3681 грн., знятої 01.07.2013 року з вказаної кредитної картки, а також проценти за використання даної суми, вирішено питання про судовий збір.

25.02.2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" подали апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просять рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно до ст. 11 ЦПК Україн, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Судом встановлені наступні фактичні обставини по справі.

При отримані зарплатної картки 06.09.2011 року позивачем були підписані пам'ятка клієнта по депозитному вкладу, договір доручення на проведення платежів та вона отримала картку НОМЕР_4.

Одночасно позивач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та її також додатково була вручена ще одна пластикова кредитна картка № НОМЕР_2.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають на підставі договору або правочину.

Отже, 13.07.2011 року позивач підписала анкету - заяву про приєднання к умовам та правилам надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої позивач ОСОБА_2 погодилась з тим, що дана заява з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також згідно зазначеної заяви позивач підтвердила, що вона ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які їй були надані для ознайомлення в письмовій формі.

З вказаної підписаної позивачем анкети-заяви від 13.07.2011 року вбачається, що позивач взяла на себе зобов'язання виконувати умови та правила надання банковських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.

Пунктами 2.7.7.1.- 2.7.7.6.9. умов та правил надання банківських послуг визначені умови та правила надання споживчого кредиту.

Так, зокрема згідно п. 2.7.7.2.1. умов та правил надання банківських послуг банк зобов'язався надати позичальнику кредит в розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином, використати та повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Таким чином, враховуючи, що між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди по всім суттєвим умовам, то такий правочин згідно вимог ст. 204 ЦК України створює презумпцію правомірності правочину, у зв'язку з чим, цей договір згідно вимог ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання за ними відповідно до приписів ст. 526 ЦК України мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

З метою використання кредитних коштів за договором про надання банківських послуг, умови якого визначені в умовах та правилах надання банківських послуг, що розміщені в мережі Інтернет на офіційному сайті ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" www.privatbank.ua, позивачу було видано кредитну картку № НОМЕР_2, за допомогою якої позивач могла в будь-який час отримати кредитні кошти або здійснити за рахунок кредитних коштів будь-які платежі.

03.07.2013 року позивач звернулася до відповідача з заявою (повідомленням), в якій, повідомила відповідача про вчинені невстановленою особою шахрайські дії з грошовими коштами відповідача, а саме, що 01.07.2013 року, у період часу з 20-05 по 20-41, на належний їй номер мобільного телефону стали надходити СМС-повідомлення про використання кредитної картки № НОМЕР_2 сторонньою особою у розрахунках за товари на загальну суму 3681 грн. у магазинах, що розташовані у приміщеннях Торгового Центру "СІТІ-центр" за адресою: м. Одеса вул. М. Жукова, 2, з приводу чого вона зверталася до правоохоронних органів.

Відповідча своїм листом від 13.08.2013 року повідомив позивача про неможливість виконати її вимоги та рекомендував звернутися до правоохоронних органів.

Під час розгляду справи районним судом, в судовому засіданні було досліджено матеріали кримінального провадження № 0003745, що надійшли з Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеські області по факту крадіжки гаманця у позивача, в якому знаходилася банківська картка ПАТ КБ "ПриватБанку". Як вбачалось з постанови про закриття кримінального провадження від 12.02.2014 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003745 від 02.07.2013 року, закрито у зв'язку з відсутністю діянь складу кримінального правопорушення.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу на умови та правила надання банківських послуг, з якими позивач була ознайомлена.

Так, п. 1.1.2.10 умов та правил надання банківських послуг визначено, що клієнт зобов'язаний вживати заходів щодо запобіганню втрати (викрадення) Карт, Стікеру PayPass, ПіНу (персонального ідентифікаційного номеру) або інформації, нанесеної на Карту і магнітну смугу, або їхнього незаконного використання.

Також п. 1.1.2.11. умов та правил надання банківських послуг закріплено, що клієнт зобов'язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, Стікеру PayPass, ПіНу, сім-карти мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення Банку, або за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні, (для дзвінків із-за кордону).

Крім того, згідно п. 1.1.5.29. умов та правил надання банківських послуг встановлено, що держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення власника карти в банк та блокування карти, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в стоп-лист платіжною системою, а в разі підключення до послуги "Екстрені гроші" також протягом часу блокування платіжної карти.

Зазначені вище умови згідно вимог ст. 629 ЦК України є обов'язковими для позивача та відповідача.

В свою чергу позивачем по справі не було надано доказів того, що вона зверталась до відповідача в день викрадення в неї картки з метою блокування картки, а лише наступного дня після викрадення картки та зняття з неї грошових коштів 02.07.2013 року позивач з вернулась до міліції з відповідною заявою, та 03.07.2013 року позивач письмово повідомив про це банк.

Таким чином, позивач звернулась до банку та правоохоронних органів вже після здійснення з викраденої картки платіжних операцій.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також враховуючи, що оскільки позивач після викрадення кредитної картки не дотрималась п. 1.1.2.11. умов та правил надання банківських послуг, позивач відповідно до п. 1.1.5.29. умов та правил надання банківських послуг несе відповідальність за всі проведені операції до моменту блокування викраденої картки, що за таких обставин свідчить про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 з наведених підстав є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, рішення підлягає скасуванню і із тих підстав, що позивач обрала не передбачений законом спосіб захисту права.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Однак, позивач не довела суду належними доказами про те, яке її суб'єктивне права та якими діями відповідача воно було порушено.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення районного суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав передбачених п.п. 2, 4 ст. 309 ЦПК України - недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими танеправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 9 лютого 2015 року - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

П.М. Черевко

І.А. Артеменко

22.04.2015 року м. Одеса