Справа №127/5365/15-ц
Провадження № 2-о/127/254/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявників ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2, яка дії в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_3, за участю заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_3, із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Полоцьк Білоруської РСР. Як вбачається з її свідоцтва про народження батьками ОСОБА_1 записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 В подальшому 16.06.1973 року ОСОБА_1 уклала шлюб з громадянином ОСОБА_7, після реєстрації шлюбу взяла прізвище - ОСОБА_1. Заявник ОСОБА_1 від шлюбу має доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає із ОСОБА_1 В свою чергу мати ОСОБА_1 - ОСОБА_6 (дівоче прізвище - «ОСОБА_6») народилась ІНФОРМАЦІЯ_3, про що зроблено актовий запис № 54 в книзі актових записів про народження громадян по Гавришівській сільській раді Вінницького району. З вказаного актового запису вбачається, що батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які були жителями с. Телепеньки, Вінницького району, Вінницької області. Батько ОСОБА_6 - ОСОБА_9, за національністю був поляком, однак у зв'язку з притиснення тогочасною владою вихідців з інших країн останнім у паспорті було зазначено іншу національність «українець», а ім'я та по-батькові як ОСОБА_9. Крім того, як вбачається з архівної довідки від 18.04.2014 року № 06-830/07 ОСОБА_9 входив до списку фундаторів римсько-католицької громади с. Малі Крушлинці Вінницького району за 1925 рік. Мати теж була полькою. Як вбачається з копії паспорту матері, в стрічці 3 «Національність» зазначено «полька». Мати заявника виховувалася з дотриманням польських традицій та святкувала всі католицькі свята. 11.11.1947 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_5 Після одруження остання залишила прізвище - «ОСОБА_6». В подальшому, після смерті першого чоловіка, вже з прізвищем «ОСОБА_6» 26.12.1953 року вдруге вийшла заміж за ОСОБА_14 та взяла його прізвище - «ОСОБА_6». На даний момент мати ОСОБА_1 носить прізвище «ОСОБА_6». Не дивлячись на вищезазначені обставини, ОСОБА_1 з дитинства виховувалась у сім'ї з дотриманням польських традицій, святкувала всі католицькі свята. На сьогоднішній день вона продовжує шанувати традиції своєї сім'ї, сповідує римо-католицьке віросповідання. Оскільки мати ОСОБА_1 виховувалась у польських традиціях, а баба та дід були поляками, ОСОБА_1 вважає, що також має право на відновлення національності своїх предків та внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначенням національності «поляк», відновивши свою дійсну національність, як це передбачено Законом України «Про національні меншини». Аналогічного прагне й донька ОСОБА_1 - ОСОБА_3, оскільки вона теж виховувалась у польських традиціях. Заявник просить врахувати суд ту обставину, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, а тому заявник і вимушена звертатись до суду з даною заявою. Встановлення факту національної ідентичності заявникам необхідно для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду - підтвердження польського походження її роду має юридичне значення, оскільки з 07.08.2007 року згідно із Законом «Про карту поляка», ухваленого Сеймом Республіки Польща, громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, а ситуація, що склалась, може позбавити заявників прав скористатись вказаними правами.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду з вимогами про встановлення факту приналежності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до польської національності.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявників вимоги підтримали та просили їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в заяві.

Представник заінтересованої особи - відділу ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Представником заінтересованої особисуду надана заява про розгляд справи у їх відсутність із зазначенням, що не заперечують проти вирішення питання на розсуд суду.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 26.03.1953 року міським ЗАГС м. Полоцьк Білоруської РСР, батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6. (а.с. 17)

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2, виданого повторно 24.03.1953 року сільською радою с. Телепеньки Вінницького району Вінницької області, шлюб між ОСОБА_5, 1927 р.н., та ОСОБА_6, 1928 р.н., зареєстрований 11.11.1947 року, запис № 5. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6. (а.с. 13)

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3, виданого 02.01.1954 року Гавришівською сільською радою Вінницького району, шлюб між ОСОБА_14, 1928 р.н., та ОСОБА_6, 1928 р.н., зареєстрований 26.12.1953 року, запис № 10. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6. (а.с. 14)

Згідно запису про народження № 59, складеного 26.08.1928 року ЗАЦС при Гавришівський сільраді (виконкомі) Вінницького району Вінницької область, батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, записані ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які за національністю - «українці», жителі села Телепеньки Вінницького району. Що також підтверджується архівною довідкою № 06-832/7, виданою 16.04.2014 року державним архівом Вінницької області. (а.с. 6, 8)

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_10 серії НОМЕР_4, виданого 10.01.1944 року ІІІ відділенням РКМ НКВС, вбачається, що ОСОБА_10 народилась в 1911 році, в графі національність зазначено - «полька». (а.с. 58-59)

Державний архів Вінницької області повідомив, що в документах Вінницького окружного адміністративного відділу за 1925 рік, в саме в документах римо-католицької релігійної громади с Малі Крушлинці Вінницького району за 1925 рік в списку фундаторів релігійної громади значиться ОСОБА_9, 22 роки (так в документі). Також до відповіді з архіву було додано копію вказаного списку фундаторів. (а.с. 7, 11)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 року у цивільній справі № 123995/15-ц, яке набрало законної сили 18.04.2015 року, встановлено факт, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_5, та ОСОБА_6, що народилась в с. Телепеньки Вінницького району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_3, батьками якої записані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - є однією і тією ж особою.(а.с. 52-54)

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені вище вказаним судовим рішенням у цивільній справі № 123995/15-ц, не потребують доказування при розгляді даної справи.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6, виданого 16.06.1973 року Гавришівською сільською радою Вінницького району Вінницької області, шлюб між ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4., та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований 16.06.1973 року, запис № 20. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1. (а.с. 16)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7, виданого 30.12.1975 року міським ЗАГС м. Вінниці, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, записані ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с. 20)

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_8, виданого 14.07.1996 року Вінницьким міським відділом РАГС, шлюб між ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_5., та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 14.07.1996 року, запис № 1182. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_3. (а.с. 60)

В якості свідка в судовому засіданні було допитано ОСОБА_22, яка повідомила суду, що ОСОБА_1 це її рідна племінниця. Свідок зазначила, що ОСОБА_10, яка є її мамою та відповідно бабусею ОСОБА_1 була полькою, про що, зокрема, було зазначено у паспорті ОСОБА_10 Вона ходила до польської школи в якій навчалася польською мовою. ОСОБА_10 за життя відвідувала костел. Свідок повідомила, що її батько - ОСОБА_9 також був поляком. Також свідок повідомила, що ОСОБА_1 була охрещена в римо-католицькому костелі, відвідує костел, святкує усі релігійні свята згідно римо-католицького календаря.

В якості свідка в судовому засіданні було допитано ОСОБА_24, який в судовому засіданні суду повідомив, що ОСОБА_1 це його рідна племінниця. Вона разом із її донькою ОСОБА_3 святкують усі польські свята, зокрема і релігійні, ходять до костелу. Також свідок повідомив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 хрещені в костелі.

Згідно ч. 1 ст. 63 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

При оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками.

Тому, враховуючи те, що свідки володіють інформацією особисто, а не з чужих слів, їх покази приймаються судом до уваги.

Судом встановлено, що бабуся ОСОБА_1 та прабабуся ОСОБА_3 - ОСОБА_10 була полькою за національністю, та їх дід/прадід - ОСОБА_9 також був поляком. Виховання у сім'ї заявників здійснювалось та здійснюється згідно з польськими традиціями, заявниками відзначаються польські свят, не лише релігійні, але й державні, вони відвідують римо-католицький костел та моляться польською мовою.

Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду та віросповідання.

Відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 300 ЦК України право на національність є особистим немайновим правом.

Згідно ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно до ст. 271 цього ж Кодексу, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя.

Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно положень ч. 1 ст. 1 та ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження ріні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» передбачено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Указ Президента України «Про порядок зміни громадянами України національності» від 31 грудня 1991 року втратив чинність на підставі Указу Президента України № 7099 від 27 січня 1999 року, як наслідок, на сьогоднішній день, в законодавстві України відсутні норми, які передбачаються настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України факти, що мають юридичне значення встановлюються судом.

Судом при ухвалені рішення прийнято до уваги, що наведений у ст. 256 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. На що також звернув увагу Верховний суд України в Постанові Пленуму № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року (із змінами).

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1, представника заявників та покази свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, враховуючи вищевикладене.

В судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти приналежності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до польської національності.

Встановлення даних фактів необхідно для реалізації права заявників на вибір національності та інших прав згідно Закону України «Про національні меншини в Україні», а також реалізації прав, зокрема, на пільги та гарантії, які надаються громадянам України польського походження згідно Закону «Про карту поляка», ухваленого 07.08.2007 року Сеймом Республіки Польща. Оскільки в іншому порядку встановити приналежність заявників до польської національності неможливо, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі зметою захисту прав заявників.

Витрати по сплаті судового збору слід залишити за заявниками, відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України,Законом України «Про національні меншини в Україні», ст.ст. 269, 270, 271, 300 ЦК України, ст.ст. 10, 57-60, ч. 3 ст. 61, ч. 1 ст. 63, ст.ст. 208, 212-216, 218, 234, 235, 256, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт приналежності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до польської національності.

Судовий збір в сумі 121, 80 гривень залишити за ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: