У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШевченка В.М.
суддів:Онищенко О.І., Скрипки А.А.
при секретарі:Сахаровій К.О.
за участю:прокурора - Курило Я.М., представника відповідача - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 грудня 2014 року у цивільній справі за позовною заявою заступника прокурора Чернігівської області до Чернігівської міської ради, ОСОБА_6 про визнання недійсним рішень та договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 грудня 2014 року позовну заяву заступника прокурора Чернігівської області до Чернігівської міської ради, ОСОБА_6 про визнання недійсним рішень та договору оренди земельної ділянки задоволено частково.

Визнано недійсним рішення п.5 рішення Чернігівської міської ради від 31.10.2012 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_6 в короткострокову оренду земельної ділянки площею 0,1171 га по АДРЕСА_1 в м. Чернігові для городництва.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 18.12.2012 № 2027/П, укладений між Чернігівською міською радою та ОСОБА_6 щодо земельної ділянки площею 0,1171 га по АДРЕСА_1 в м. Чернігові (кадастровий номер :01:039:5551), який зареєстровано управлінням Держкомзему у м. Чернігові (кадастровий номер :01:039:5551), який зареєстровано управлінням Держкомзему у м. Чернігові у Державному реєстрі земель за № 59 від 28.12.2012. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_6 звернулась із апеляційною скаргою в якій просить зазначене рішення скасувати та залишити позов без розгляду. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявлені позовні вимоги не можуть бути об'єднані в одне судове провадження і мають розглядатись за різними правилами судочинства. Апелянт зазначає, що позовні вимоги щодо визнання не чинним рішення суб'єкта владних повноважень підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а вимоги щодо визнання недійсним договору - в порядку цивільного. Вказує, що предметом спору - є адміністративний акт виданий суб'єктом владних повноважень, що тягне за собою, в силу ст.ст. 15,16 ЦПК України та ст.ст. 17,18 КАС України, розгляд даного публічно - правового спору місцевим загальним судом, як адміністративним за правилами КАС України. Ігнорування судом вимог ЦПК і КАС України щодо предметної підсудності та протиправне об»єднання в одне провадження вимог, які повинні розглядатися в порядку різних видів судочинств - призвели до неправильного вирішення справи судом.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора та представника ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи доводи скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, п.2 рішення Чернігівської міської ради (21 сесія 6 скликання) від 31.05.2012 № 587, ОСОБА_6 надано дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки в м. Чернігові по АДРЕСА_1 для городництва, при умові розроблення та затвердження в установленому порядку землевпорядної документації протягом року (а.с.40).

На підставі вищезазначеного рішення, Комунальним підприємством «Дільниця з контролю за благоустроєм міста» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 0,1171 га, для городництва ОСОБА_6 в м. Чернігові по АДРЕСА_1 за рахунок земель запасу Чернігівської міської ради(ас.33-38).

Відповідно до висновку від 15.08.2012 року наданого Головним управлінням культури, туризму і охорони культурної спадщини Чернігівської облдержадміністрації до проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_6 в оренду земельної ділянки площею 0,1171 га по АДРЕСА_1 у м. Чернігові для городництва, вказана земельна ділянка розташована у межах пам»ятки археології місцевого значення Подолу стародавнього м. Чернігова, взятої на облік розпорядженням Чернігівської облдержадміністрації від 28.12.1998 року №856 і відноситься до земель історико - культурного призначення. Цим же висновком умовами погодження проекту землеустрою визначено необхідність укладення охоронного договору на частину пам»ятки археології площею 0,117 га. протягом місяця з моменту отримання договору оренди на земельну ділянку(ас.68).

У результаті встановлення місцезнаходження поворотних точок земельної ділянки та вивченням розробленого КП »Дільниця з контролю за благоустроєм міста» проекту землеустрою встановлено, що земельну ділянку ОСОБА_6 відведено за рахунок земель загального користування населеного пункту- проїжджої частини АДРЕСА_2 в м. Чернігові.

Згідно п.5 рішення Чернігівської міської ради (двадцять шоста сесія, 6 скликання) від 31.10.2012 ОСОБА_6 затверджено проект відведення та передано земельну ділянку (кадастровий номер :01:039:5551) в короткострокову оренду, строком до 31 жовтня 2017 року площею 0,1171 га по АДРЕСА_1 для городництва, при умові укладення договору на частину пам'ятки археології місцевого значення 9-18 ст.ст. подолу стародавнього м. Чернігова протягом місяця з моменту отримання договору оренди на земельну ділянку, внесення обмежень в договір оренди. Встановлено обмеження на використання частини земельної ділянки площею 0,0365 га для експлуатації лінії газопроводу згідно з планом меж зон обмежень (а.с.24).

На підставі вищезазначеного рішення Чернігівської міської ради 18.12.2012р. між Чернігівською міською радою та ОСОБА_6 було укладено договір оренди земельної ділянки № 2027/П, згідно п. 1 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер :01:039:5551) в м. Чернігові по АДРЕСА_1 для городництва, при умові укладення охоронного договору на частину пам'ятки археології місцевого значення ІХ-ХVІІІ ст.ст. подолу стародавнього м. Чернігова протягом місяця з моменту отримання договору оренди на земельну ділянку. П. 12 Договору оренди земельної ділянки зазначено, що земельна ділянка передається в оренду для городництва при умові укладення охоронного договору на частину пам'ятки археології місцевого значення ІХ-ХVІІІ ст.ст. подолу стародавнього м. Чернігова протягом місяця з моменту отримання договору оренди на земельну ділянку. Згідно п.13 Договору оренди земельної ділянки - цільове (функціональне) призначення земельної ділянки - землі житлової та громадської забудови(ас.25-27).

Відповідно до ст.15 Закону України»Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є існуючі обмеження(обтяження) щодо використання земельної ділянки.

Згідно із ст.19.ЗК України визначений поділ землі за принципом цільового призначення,який виходить з відмінностей економічного функціонування землі в основних сферах діяльності.

Виходячи із змісту ст.20 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач повинен використовувати земельну ділянку тільки за цільовим призначенням. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку що земельна ділянка по АДРЕСА_1 в м. Чернігові була надана в оренду ОСОБА_7 з порушенням порядку встановлення та зміни цільового призначення земель .

Відповідно до п.10ст.6 та ч.3 ст.37 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року, надання земельних ділянок здійснюється за погодженням відповідних органів охорони культурної спадщини.

Згідно ч.1 п.4ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», обов»язковій державній експертизі підлягають: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель сільськогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико - культурного призначення.

На підставі фактичних даних судом першої інстанції встановлено що, ОСОБА_6 не уклала охоронний договір на пам»ятку археології упродовж місяця з моменту отримання договору оренди земельної ділянки, обмеження щодо використання земельної ділянки у зв»язку з розташуванням на її території пам»ятки археології у договір оренди земельної ділянки від 18.12.201ё2 року внесені не були, проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, який стосувався земель історико - культурного призначення, обов»язкову державну експертизу землевпорядної документації не проходив.

Згідно з ч.1ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог,які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив обґрунтовано з того, що передача в оренду земельної ділянки ОСОБА_6 в м. Чернігові по АДРЕСА_1 для городництва є такою, що виходить за межі дозволеності правочинів та призначення їх в суспільстві не відповідає умовам дійсності правочину, а також вимогам зазначених вище норм Закону України «Про охорону культурної спадщини», Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» і Земельного кодексу України, тому встановивши що є незаконним рішення міської ради про затвердження проекту землеустрою, суд правильно визнав недійсним п. 5 рішення Чернігівської міської ради від 31.10.2012 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_6 в короткострокову оренду земельної ділянки площею 0,1171 га для городництва, та визнав недійсним укладений між Чернігівською міською радою та ОСОБА_6 договір оренди земельної ділянки № 2027/П від 18.12.2012 року.

Апеляційний суд вважає що є безпідставними доводи апеляційної скарги що суд допустив розгляд в одному провадженні вимоги, яка підлягала розгляду в порядку адміністративного судочинства та вимоги, яка підлягала розглядові в порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами 1,2 ст.2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до ч.3 ст. 140, ч.1 ст. 144 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 80 ЗК України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальної громади, які реалізують це право безпосередньо або органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл селищ, міст є комунальною власністю, У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. (ч.1,2 ст.83 ЗК України).

Відповідно до п.1 ч.1.ст. 17 КАС України до Компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У пунктах «а» - «г» і «к» ст. 12 ЗК України передбачено, щодо повноважень міських рад належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування; вилучення їх із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідної територіальної громади селища; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до Закону.

Статтею 124 ЗК України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Таке положення узгоджується з вимогами статті 16. Закону України «Про оренду землі».

Отже, необхідною умовою для укладення договору оренди земельної ділянки і набуття права на оренду земельної ділянки, що знаходиться у державній або комунальній власності, є рішення власника(орендодавця) в особі відповідних органів виконавчої влади або місцевого самоврядування.

Чернігівська міська Рада у справі, що розглядається, виступає як суб'єкт цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, яка перебувала у її власності, Рада відповідно до ст. 5 ЗК України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Тобто при здійсненні повноважень власника землі відповідач є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею. У цьому випадку відсутня підпорядкованість одних учасників земельних відносин іншому (Рада), яка має місце під час здійснення органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій, а отже, суб»єкт владних повноважень-Чернігівська міська рада - владних управлінських функцій не здійснювала.

Таким чином правовідносини що склалися між сторонами, стосуються права та підстав набуття на строкове платне володіння і користування спірною земельною ділянкою, і предметом позову є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї який судом розглядається у порядку цивільного судочинства відповідно до положень ст.15 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, апеляційну скаргу необхідно відхилити і залишити рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: