У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді- Боймиструка С.В.,суддів: Василевича В.С., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду від 28 квітня 2014 року в справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Рівненського міського суду від 28 квітня 2014 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково: визнано неправомірними дії головного державного виконавця ВДВС Яремчанського МУЮ ОСОБА_3 по здійсненню розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 37254 грн. 37 коп.

Зобовязано головного державного виконавця ВДВС Яремчанського МУЮ ОСОБА_3 визначити розмір заборгованості на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5, виходячи із 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та сплачених ОСОБА_2 сум аліментів на підставі відомостей про заробітну плату боржника та доходів, отриманих ним від здійснення підприємницької діяльності.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

У поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликалася на її незаконність та необгрунтованість через невідповідність нормам ст.ст. 213, 214, 10, 159 ЦПК України .

Вказувала, що державним виконавцем був складений розрахунок суми заборгованості ОСОБА_2 станом на 12.01.2014 року в розмірі 37254,37 грн. у відповідності до вимог ч.3 ст. 195 СК України, згідно з якою якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Зазначала, що з довідок ДПІ вбачається, що ОСОБА_2 роками будь-якого доходу не отримував, про що сам зазначив у деклараціях про доходи, що свідчить про те, що роботою він себе не забезпечував, тобто не працював.

Стверджувала, що суд не витребував та не дослідив матеріали виконавчого провадження ЄДРВП №45830667 по виконавчому листу №2-6270/11 та не залучив її до участі у розгляді заяви.

Просила ухвалу Рівненського міського суду від 28 квітня 2014 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою визнати правомірними дії державного виконавця ВДВС Яремчанського МУЮ ОСОБА_3 по здійсненню розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.01.2014 року в розмірі 37 254 грн. 37 коп.

ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 та Державний виконавець відділу ДВС Яремчанського МУЮ ОСОБА_3 у встановленому законом порядку, завчасно були повідомлені про час і місце розгляду справи, однак до суду не зявилися і причин неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

___________________________________________________________________________________________________

Справа №569/1943/14-ц Головуючий в суді І інст. ОСОБА_6

Провадження № 22-ц /787/424/2015р. Суддя-доповідач ОСОБА_7

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 частково, суд першої інстанції виходив з того, що визначення державним виконавцем розміру заборгованості з аліментів, виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості є неправомірним, оскільки на час виникнення заборгованості боржник працював і як найманий працівник, і як субєкт підприємницької діяльності.

Такий висновок місцевого суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, на час визначення державним виконавцем розміру заборгованості ОСОБА_2 з аліментів, він не працював і як приватний підприємець доходу не отримував.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно ч.3 та ч.4, 9 ст.74 Закону України „Про виконавче провадження, розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Місцевий суд в порушення зазначених норм права та п. 7.5.2 та 7.5.4 Інструкції про проведення виконавчих дій затвердженої Мінюстом 15 грудня 1999 року, не вирішив спір, щодо розміру заборгованості із сплати аліментів, а зобовязав це зробити державного виконавця на визначених в рішенні умовах. При цьому місцевий суд в рішенні не спростував невірність розрахунку державного виконавця, не навів свій розрахунок та не обґрунтував його правильність.

Вимоги апелянта про проведення йому перерахунку заборгованості за весь період виходячи з розміру стягуваних аліментів не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не ґрунтується на законі та обставинах справи.

Зокрема, рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 25 червня 2005 року з ОСОБА_2 було стягнуто ? частку всіх видів заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття, а рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 11 жовтня 2012 року визначено розмір аліментів для ОСОБА_2 в розмірі ? всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначеними рішеннями суду аліменти з ОСОБА_2 не присуджувались в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а лише встановлювалась мінімальна їх межа.

Отримання ОСОБА_2 в 2009-2011 роках мінімальних доходів, як підприємцем, обґрунтовано не взяті державним виконавцем до уваги при розрахунку заборгованості, оскільки частка від цих доходів (в розрізі за рік), на стягнення якої претендує ОСОБА_2, була б мізерною та недостатньою для утримання дитини, що б порушило б її права.

Посилання ОСОБА_2 на незаконність використання державним виконавцем Петріщак А.І. для свого розрахунку заборгованості з аліментів, розрахунку заборгованості зробленого іншим державним виконавцем за попередній період не заслуговує на увагу. Закон не містить такої заборони.

За таких обставин, оскільки ухвала місцевого суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, вона не може залишатись чинною та підлягає скасуванню, а в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись п.2 ч.2 ст. 307, 312, 313 - 315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського міського суду від 28 квітня 2014 року скасувати в частині визнання неправомірними дій головного державного виконавця ВДВС Яремчанського МУЮ ОСОБА_3 по здійсненню розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 37254 грн. 37 коп. та зобовязання його визначити розмір заборгованості на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5, виходячи із 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та сплачених ОСОБА_2 сум аліментів на підставі відомостей про заробітну плату боржника та доходів, отриманих ним від здійснення підприємницької діяльності, та в задоволенні цих вимог відмовити.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: