Справа № 226/710/12
У Х В А Л А

19 жовтня 2015 року Тульчинський районний суд Вінницької області

В складі : головуючого судді Робак С.О.

при секретарі Грох Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині скаргу Прокурора Тульчинського району в інтересах управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Тульчинського району в інтересах управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця відділу відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції (далі відділ ДВС Тульчинського РУЮ), мотивуючи свої вимоги тим, рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.04.2012 по справі №226/710/12, яке набрало законної сили 17.04.2012, задоволено позов прокурора Тульчинського району в інтересах держави в особі управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації про стягнення з ОСОБА_1 4691, 40 грн. виплаченої тимчасової допомоги.

Тульчинським районним судом Вінницької області 18.04.2012 на виконання вищезазначеного рішення суду видано виконавчий лист №226/710/12, який 06.11.2014 повторно предявлений Управлінням праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації до відділу ДВС Тульчинського РУЮ разом із заявою про відкриття виконавчого провадження. За вказаним виконавчим документом державним виконавцем відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_2 03.06.2015 було відкрито виконавче провадження за № 47703775, згідно з яким боржнику ОСОБА_1 надавалось право добровільно виконати зобовязання, а саме: сплатити на користь Управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації грошову суму у розмірі 4691, 40 грн. до 10.06.2014.

31.08.2015 державним виконавцем відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_2, на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого листа №226/710/12 стягувачу від 18.04.2012 у звязку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Однак, дії державного виконавця відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 47703775 є незаконними з огляду на наступне:

Згідно з ч. 1 ст. 11 зазначеного закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом

У відповідності до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно ч.2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби, або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Крім того, приписи ч.2-5 ст. 52 вказаного Закону (в редакції від 02.03.2015) визначають, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також: на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Відповідно до з п. 7.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, при виконанні в примусовому порядку виконавчих документів про стягнення сум коштів, що перевищують три мінімальні розміри заробітної плати, державний виконавець у першу чергу перевіряє наявність коштів на рахунках боржника шляхом направлення відповідних запитів, а також перевіряє майновий стан боржника.

Згідно п.3.12 вищевказаної Інструкції, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів, зокрема до органів державної податкової служби, Державної казначейської служби України, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Пункти 4.13.3, 4.14.4 Інструкції про проведення виконавчих дій затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 № 74/5 встановлено, що у разі відсутності відомостей про місцезнаходження майна боржника за виконавчими документами, зазначеними в пункті 4.13.2 цієї Інструкції, державний виконавець виносить постанову про розшук майна, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби.

Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (місцезнаходженням) боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача. Розшук громадянина-боржника, дитини та розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук боржника - юридичної особи, а також іншого майна боржника здійснює державна виконавча служба шляхом запитів до відповідних установ (Державної автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, податкової адміністрації, банків або інших кредитних установ тощо).

У звязку з тим, що вказане виконавче провадження відкрито не за заявою прокуратури Тульчинського району, однак прокуратурою району здійснювалося представництво інтересів держави в особі Управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації в суді, прокуратурою 23.09.2015, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження», здійснено, з метою вступу, ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 47703775 від 03.06.2015, по виконанню виконавчого листа Тульчинського районного суду Вінницької області №226/710/12 від 18.04.2012 стосовно якого 31.08.2015 було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу.

У ході ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 47703775, встановлено, що державним виконавцем відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_2 01.07.2015 було надано запити до Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, 09.06.2015 - до Державної інспекції сільського господарства Вінницької області, 22.04.2015 - до ВРЕР ДАІ щодо наявності транспортних засобів, 03.06.2015 до Державної податкової служби про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, 01.07.2015 - до Пенсійного фонду України для отримання інформації про останнє місце роботи та отримання пенсійних виплат ОСОБА_1

21.05.2015, тобто у строк понад шість місяців, було складено акт державного виконавця про відсутність у боржника майна, на яке державним виконавцем може бути звернено стягнення.

З огляду на вищевикладений перелік вчинених виконавчих дій можна зробити висновок, що під час виконавчого провадження не було надіслано запити до Держземагенства, Державного центру зайнятості та інших державних установ, які володіють інформацією про наявність/відсутність у боржника коштів чи майна.

Окрім того, не у повній мірі перевірено наявність відкритих на імя боржника рахунків у банківських та кредитних установах, нарахованих коштів на них, оскільки не було здійснено запити до банківських та кредитних установ, а запит на отримання подібної інформації від Державної податкової служби є недостатнім у силу п.4 ч.1 ст.62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банком центральному органу виконавчої влади, що реалізовує державну податкову політику лише на його письмову вимогу.

Таким чином, з документів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем перевірка майнового стану боржника належним чином не здійснювалася. Зокрема не отримана інформація, про відкриття боржником поточних та депозитних рахунків у банківських та кредитних установах, про отримання соціальних виплат у звязку із безробіттям, не вчинено дій, спрямованих на отримання інформації про наявність у власності земельних ділянок тощо. Також, протягом вказаного строку не здійснено дії, передбаченої чинним законодавством, а саме виходу за місцем проживання боржника з метою розшуку майна, на яке може бути звернено стягнення.

Отже, державним виконавцем не було виконано, передбачених Законом, вичерпних дій спрямованих на розшук майна боржника, а тому не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу.

Частиною 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Частиною 2 ст. 45 ЦПК України передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Частиною 1 ст. 46 ЦПК України визначено, що органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи із змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

У пункті 4 вказаної постанови зазначається, що відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

На підставі статті 8 Закону про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Суди мають ураховувати, що до учасників виконавчого провадження, які мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також представники сторін за законом чи договором, які діють від їх імені.

Прокурор має право звернутися до суду зі скаргою у зазначених справах не лише як учасник виконавчого провадження, статусу якого він набуває при відкритті виконавчого провадження за його заявою у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді (ч.1 ст.7, п.2 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»), а й при здійсненні представництва в суді особи, яка є стороною виконавчого провадження.

Згідно з ч.2 ст. 384 ЦПК України, скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Про незаконність та неправомірність оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 31.08.2015 прокурору стало відомо 23.09.2015 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, що підтверджується заявою прокуратури Тульчинського району до відділу ДВС Тульчинського РУЮ від 23.09.2015, а тому строк на оскарження вказаної постанови має бути поновлений оскільки пропущений з поважних причин.

Враховуючи, що рішення державного виконавця порушує інтереси стягувача, представником якого у даній цивільній справі є прокурор, позов подається прокурором до Тульчинського районного суду в порядку ст. 383 ЦПК України.

В зв'язку з даними обставинами просить поновити строк на оскарження постанови державного виконавця відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_2 від 31.08.2015 про повернення виконавчого документа у справі №226/710/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації коштів у сумі 4691,40 грн. стягувачу від 31.08.2015.

Визнати незаконними дії державного виконавця відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу виконавчого листа від 04.04.2012 у справі №226/710/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації коштів у сумі 4691,40 грн. від 31.08.2015.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_2 про повернення даного виконавчого документу.

Прокурор прокуратури Тульчинського району в судове засідання не зявився. Направив суду заяву в якій просить справу за його скаргою розглянути в його відсутність. На задоволенні скарги наполягає.

Заінтересована особа - представник управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Представник відділу ДВС державний виконавець в судове засідання не зявився, направив суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність. Скаргу прокурора визнає.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду з скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.04.2012 (а.с.31) по справі №226/710/12, яке набрало законної сили 17.04.2012, задоволено позов прокурора Тульчинського району в інтересах держави в особі управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації про стягнення з з ОСОБА_1 4691,40 грн. виплаченої тимчасової допомоги.

17.04.2012 Тульчинським районним судом Вінницької області на виконання вищезазначеного рішення суду видано виконавчий лист №226/710/12, який 06.11.2014 повторно предявлений Управлінням праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації до відділу ДВС Тульчинського РУЮ разом із заявою про відкриття виконавчого провадження.

За вказаним виконавчим документом державним виконавцем відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_2 03.06.2015 було відкрито виконавче провадження за № 47703775, згідно з яким боржнику ОСОБА_1 надавалось право добровільно виконати зобовязання, а саме: сплатити на користь Управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації грошову суму у розмірі 4691,40 грн. до 10.06.2015, про що свідчить копіяпостанови про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2015 (а.с.40).

Згідно копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 47703775 від 31.08.2015 (а.с.41) вбачається, що державним виконавцем відділу ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_2, на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було повернуто виконавчий лист №226/710/12, виданий 04.04.2012 стягувачу у звязку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Суд вважає, що дана постанова державним виконавцем винесена передчасно, оскільки ним належним чином перевірка майнового стану боржника не здійснена, а саме: під час виконавчого провадження не було надіслано запити до Держземагенства, Державного центру зайнятості та інших державних установ, які володіють інформацією про наявність/відсутність у боржника коштів чи майна, про що свідчать копії матеріалів виконавчого провадження.

Окрім того, не у повній мірі перевірено наявність відкритих на імя боржника рахунків у банківських та кредитних установах, нарахованих коштів на них, оскільки не було здійснено запити до банківських та кредитних установ.

Оскільки державним виконавцем не було виконано, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», вичерпних дій, спрямованих на розшук майна боржника, то і не було підстав для повернення виконавчого листа стягувачу.

Так як прокурору про неправомірність оскаржуваної постанови від 31.08.2015 про повернення виконавчого документа стягувачу - Управлінню праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації стало відомо 23.09.2015, а саме під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, що підтверджується заявою прокуратури Тульчинського району до відділу ДВС Тульчинського РУЮ від 23.09.2015, а тому строк на оскарження вказаної постанови пропущений з поважних причин і він підлягає поновленню.

Керуючись ст. ст.383-387 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу прокурора Тульчинського району в інтересах управління соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції задовольнити.

Поновити строк на оскарження постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції ОСОБА_2 від 31.08.2015 про повернення виконавчого документа виконавчого листа Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.04.2012 у справі №226/710/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації коштів у сумі 4691( чотири тисячі шістсот девяносто одна) гривень, 40 копійок стягувачу від 31.08.2015.

Визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу виконавчого листа Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.04.2012 у справі №226/710/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації коштів у сумі 4691( чотири тисячі шістсот девяносто одна) гривень, 40 копійок стягувачу від 31.08.2015.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу виконавчого листа Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.04.2012 у справі №226/710/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Тульчинської районної державної адміністрації коштів у сумі 4691( чотири тисячі шістсот девяносто одна) гривень, 40 копійок стягувачу від 31.08.2015.

На ухвалу суду протягом п'яти днів з з дня отримання її копії може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Суддя: