АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1191/15 Справа № 200/5723/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бібік М. М. Доповідач - Міхеєва В.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

клопотання представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 про закриття провадження у справі

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор», ОСОБА_8, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про визнання недійсними довіреності, передоручення та правочину про відчуження частки у статутному капіталі,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з 14 серпня 2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 У 2005 році він набув право власності на частку у розмірі 100 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор» (далі - ТОВ «Фактор») та став його єдиним учасником. Крім того, ТОВ «Фактор» входить до складу корпорації «S.I. GROUP», фактичними власниками якої, через створені юридичні особи, є він та ОСОБА_11

Ним 18 жовтня 2013 року було видано довіреність на ім'я ОСОБА_6, який був директором юридичного департаменту корпорації «S.I. GROUP» та адвокатом, з метою представляти його інтереси, терміном на три роки та з правом передоручення третім особам.

Без його відома 03 березня 2014 року ОСОБА_6 на вимогу ОСОБА_2 зробив передоручення та видав нотаріальну довіреність на ім'я ОСОБА_2, який є рідним братом ОСОБА_11 з метою представляти інтереси ОСОБА_5 у всіх органах державної влади та місцевого самоврядування, нотаріату, підприємствах, установах, організаціях та їх об'єднаннях, та інше, з питань продажу від імені ОСОБА_5 будь- якого належного йому рухомого або нерухомого майна, в тому числі земельних ділянок, майнових прав та корпоративних прав та/або придбання на його ім'я будь-якого рухомого або нерухомого майна, прав та корпоративних прав.

Крім того, 05 березня 2014 року, ОСОБА_2, діючи також без його згоди та відома, на підставі довіреності, знаходячись у приміщенні нотаріуса ОСОБА_9, посвідчив заяву про добровільний вихід ОСОБА_5 зі складу учасників (засновників) ТОВ «Фактор» та безоплатно передав ОСОБА_7 частку у розмірі 100 % статутного капіталу, що становить 26500 грн., що фактично є правочином про передачу права власності долі статутного капіталу ТОВ «Фактор» на користь ОСОБА_7

У той же день, у відповідності до протоколу зборів ТОВ «Фактор», було прийнято рішення про внесення змін до статуту. До Державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців 25 березня 2014 року були внесені зміни, щодо зміни засновника з ОСОБА_5 на ОСОБА_7

Позивач вважає, що такі шахрайські дії по відношенню до нього були вчинені з метою заволодіння рухомим та нерухомим майном ТОВ «Фактор», крім того незаконне відчуження статутного капіталу ТОВ «Фактор» порушує права ОСОБА_8, оскільки ОСОБА_5 придбав частку статутного капіталу ТОВ «Фактор», перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8

У зв'язку з чим позивач просив визнати недійсною довіреність, яка була видана ОСОБА_5 представнику ОСОБА_6, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_9 18 жовтня 2013 року, реєстраційний номер № 11456; визнати недійсною довіреність, яка була видана ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_2, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_9 03 березня 2014 року, реєстраційний номер № 3173, а також просив визнати недійсним правочин - договір про відчуження частки у розмірі 100% статутного капіталу ТОВ «Фактор», укладений шляхом подання заяви про вихід ОСОБА_5 із складу учасників ТОВ «Фактор» з безоплатною передачею частки статутного капіталу ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, 05 березня 2014 року, реєстраційний номер № 3392.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 були задоволені.

Ухвалою того ж суду від 13 листопада 2014 року у задоволенні заяв ОСОБА_6, ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 16 жовтня 2014 року було відмовлено.

В апеляційних скаргах представник ОСОБА_2 ОСОБА_12 та ОСОБА_6, кожен окремо, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просять скасувати заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2014 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_13 заявила клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки фактично виходить з корпоративних правовідносин та повинен розглядатися в порядку господарського судочинства.

Вислухавши думку учасників процесу, проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що він підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

З таким висновком суду колегія суддів погодитися не може.

Як убачається з матеріалів справи, згідно Статуту ТОВ «Фактор» у редакції, затвердженої рішенням загальних зборів від 19 листопада 2008 року, ОСОБА_5 був учасником товариства зі 100% часткою у Статутному капіталі у розмірі 26500 грн. (т.2, а.с.54-70).

На підставі довіреності від 18 жовтня 2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, реєстраційний номер 11456, ОСОБА_5 було уповноважено ОСОБА_6 представляти його інтереси у тому числі й з питань продажу від імені ОСОБА_5 будь-якого належного йому рухомого або нерухомого майна, в тому числі земельних ділянок, майнових прав та корпоративних прав (часток у статутному капіталі підприємства) та/або придбання на його ім'я рухомого або нерухомого майна, в тому числі земельних ділянок, майнових прав та корпоративних прав (часток у статутному капіталі підприємства), за ціною та на умовах на його розсуд. Вказана довіреність була видана терміном на три роки з правом передоручення третім особам (т.1, а.с. 9-11).

ОСОБА_6 03 березня 2014 року на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_9, реєстраційний номер 3173, було уповноважено ОСОБА_2 представляти інтереси ОСОБА_5, у тому числі й з питань продажу від імені ОСОБА_5 будь - якого належного йому рухомого або нерухомого майна, в тому числі земельних ділянок, майнових прав та корпоративних прав (часток у статутному капіталі підприємства) та/або придбання на його ім'я рухомого або нерухомого майна, в тому числі земельних ділянок, майнових прав та корпоративних прав (часток у статутному капіталі підприємства), за ціною та на умовах на його розсуд (т.1, а.с. 12-15).

ОСОБА_2, який діяв в інтересах ОСОБА_5, 05 березня 2014 року до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_9, було подано заяву, у якій повідомлялося про добровільний вихід ОСОБА_5 зі складу ТОВ «Фактор» та про безоплатну передачу ОСОБА_5 своєї частки у розмірі 100% статутного капіталу, що становить 26500 грн., ОСОБА_7

Крім того, в заяві було зазначено, що ОСОБА_2, який діє як представник за довіреністю від імені ОСОБА_5, повідомляє про те, що ОСОБА_5 відомо, що після реєстрації змін до установчих документів ТОВ «Фактор» він втрачає своє право на будь-яку частину прибутку та інші дивіденди, отримані в результаті діяльності ТОВ «Фактор» після його виходу, а також інші майнові та немайнові права, пов'язані з діяльністю ТОВ «Фактор» (т.1, а.с. 16).

У відповідності до протоколу ТОВ «Фактор» № 05/03/14 від 05 березня 2014 року було вирішено відступити (безоплатно передати) частку ОСОБА_5 в розмірі 100 % статутного капіталу у ТОВ «Фактор» ОСОБА_7 (т.1,а.с. 38).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції не звернув уваги не те, що предмет спору стосується виключно корпоративних прав позивача у ТОВ «Фактор», та що спір виник між учасником (засновником) ТОВ «Фактор» ОСОБА_5, який вибув та учасником товариства ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_2, які діяли від імені учасника товариства ОСОБА_5 відповідно на підставі довіреності та передоручення.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Пунктом 1 ч.1 ст.205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Під час визначення юрисдикційності спору слід враховувати, що критеріями розмежування цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, характер спору про право (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами інших видів судочинства), по-друге, однією із сторін у спорі є, як правило, фізична особа.

Тобто критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи господарського судочинства є одночасно суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Під час визначення підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватись поняттям корпоративних прав, визначеним ч. 1 ст. 167 ГК України, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочність на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) цієї організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У разі якщо суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі, або предмет позову не відповідають визначеним п. 4 ч.1 ст.12 ГПК справам, що виникають із корпоративних відносин, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.1 ГПК господарським судам підвідомчі спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 жовтня 2008 року «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» встановлено, що усі спори між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язані зі здійсненням ними корпоративних прав та виконанням обов'язків учасника господарського товариства, на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК підвідомчі (підсудні) господарським судам незалежно від суб'єктного складу учасників спору.

Підвідомчими (підсудними) господарським судам на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК є також спори між учасниками (засновником) господарського товариства та господарським товариством щодо права власності на майно, переданого товариству як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Пунктом 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24 жовтня 2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, що виникають з корпоративних відносин. З огляду на приписи частини другої статті 1 та статті 12 ГПК України зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними, зокрема актів органів управління юридичної особи; її установчих документів.

Відповідно до п.п. 8, 16, 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 жовтня 2008 року «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» підвідомчими господарським судам є спори про корпоративні права, зокрема про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників (акціонерів) господарського товариства, про виключення учасника з товариства, щодо недійсності внесених змін до установчих документів товариства або визнання недійсними рішень загальних зборів стосовно внесення змін до установчих документів(в тому числі Статуту).

Вирішуючи спір, суд на зазначені вимоги закону уваги не звернув, не визначився з характером спірних правовідносин, та помилково дійшов висновку, що спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

У разі, якщо апеляційний загальний чи апеляційний адміністративний суд встановить, що судове рішення місцевого загального чи місцевого адміністративного суду ухвалене з порушенням правил підвідомчості (підсудності), а справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, відповідний апеляційний суд скасовує рішення місцевого суду та закриває провадження у справі.

Враховуючи викладене, а також те, що спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 310, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор», ОСОБА_8, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про визнання недійсними довіреності, передоручення та правочину про відчуження частки у статутному капіталі задовольнити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2014 року скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді