Справа № 405/1661/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого: Циганаш І.А.

при секретарі: Лисоконь А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Кіровоградського відділення, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» про стягнення банківського вкладу (депозиту), -

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що 14.01.2015 року вона уклала з ПАТ «Дельта Банк» в особі Кіровоградського відділення Договір №004-10502-140115 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США. На виконання п. 1.2 Договору нею було внесено, а банком прийнято грошові кошти в розмірі 12 000 доларів США на вкладний рахунок №0532 строком до 28.01.2015 року під процентною ставкою 5,5% у порядку та на умовах, визначених у Договорі.

На підставі п.1.11 даного договору було автоматично переукладено кошти на строки до 25.02.2015 року.

25.02.2015 року, не маючи наміру продовжувати термін дії Договору, вона звернулася до Банку з проханням видати їй кошти у звязку із закінченням строку розміщення грошових коштів згідно п. 1 Договору, співробітники Банку повідомили, що кошти перераховано на поточний рахунок № 9851, загальна сума на поточному рахунку склала 12 000 доларів США.

Але представники Банку повідомили, що отримати всю суму коштів вона не зможе, а тільки по 15 доларів США кожного дня, оскільки доларів в Банку немає, таким чином потрібно 3 роки 59 днів для того, щоб вона отримала свої кошти.

Просить стягнути з ПАТ «Дельта Банк» в особі Кіровоградського відділення на її користь грошові кошти в сумі 12 000 доларів США та судові витрати в сумі 3400,80 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, 23 липня 2015 року позивач зменшила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача 54 000 грн., які знаходяться у відповідача на її рахунку № 9851 Ощадна карта № 1 Debit USD, враховуючи, що 200 000 грн. позивач отримала, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2015 року призначено розгляд справи в режимі відеоконференції в Соснівському районному суді м. Черкаси.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, 12 жовтня 2015 року надав заперечення у письмовому вигляді, де просив в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки стосовно АТ «Дельта Банк» введена тимчасова адміністрація та здійснюються заходи щодо відновлення платоспроможності банку уповноваженою особою ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2015 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

В судове засідання представник ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» не зявився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать Закону, держава не втручається у здійсненні власником права власності, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

У відповідності до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

В судовому засіданні встановлено, що 14.01.2015 року ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Дельта Банк» в особі Кіровоградського відділення Договір №004-10502-140115 банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США. На виконання п. 1 Договору нею було внесено, а банком прийнято грошові кошти в розмірі 12 000 доларів США на вкладний рахунок №0532 строком до 28.01.2015 року під процентною ставкою 5,5% у порядку та на умовах, визначених у Договорі.

На підставі п.1.11 даного договору було автоматично переукладено кошти на строки до 25.02.2015 року.

25.02.2015 року, не маючи наміру продовжувати термін дії Договору, вона звернулася до Банку з проханням видати їй кошти у звязку із закінченням строку розміщення грошових коштів згідно п. 1 Договору.

З довідки Банку вбачається, що 19.06.2015 року ОСОБА_1О сплачено 200 000 грн. за договором банківського вкладу № 004-10502-14015 від 14.01.2015 року (а.с.68).

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

При цьому спеціальним законом, що регулює виведення неплатоспроможних банків з ринку, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у п.п. 6, 16 ст.2 якого дані такі визначення: ліквідація банку процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація процедура виведення банку з ринку, що запроваджується ОСОБА_2 стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що Постановою Правління НБУ № 150 від 02.03.2015 року віднесено ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

Виконавчою дирекцією ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» прийнято рішення про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк».

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України № 4452-VI від 23 лютого 2012 року «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Згідно п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. ОСОБА_2 є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є обєктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. ОСОБА_2 є субєктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству та меті діяльності ОСОБА_2.

У відповідності до ч. 2 ст. 1 та ч.5 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно ч.5 ст. 34 вказаного Закону під час тимчасової адміністрації ОСОБА_2 має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів ОСОБА_2 та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів поза межами гарантованої ОСОБА_2 суми вкладів, відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст. 52 Закону. Метою застосування ж у випадку, коли у банку запроваджена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, загального порядку задоволення вимог вкладників суперечить цій меті. Крім того спрямування коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, відноситься до компетенції уповноваженої особи ОСОБА_2, тому у випадку, коли у банку запроваджена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, належним відповідачем є ОСОБА_2 гарантування вкладів (уповноважена особа ОСОБА_2).

Відтак, відповідач згідно зі ст. 26 Закону має право на гарантоване ОСОБА_2 відшкодування коштів за вкладом у сумі, яка не перевищує граничного розміру відшкодування коштів за вкладом та становить 200 000 грн., а задоволення вимог кредиторів поза межами гарантованої ОСОБА_2 суми вкладів, відбувається у особливому, визначеному Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст.52 Закону.

Так, пунктом 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» встановлено, що згідно частин першої та другої статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. ОСОБА_2 є юридичною особою публічного права.

Оскільки ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Згідно з п.п. 1-3 ч.5 ст.36 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна ( у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно ( у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно ( у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових )економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов до висновку про те, що у суду немає законних підстав для стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на користь позивача депозитного вкладу за договором строкового банківського вкладу, оскільки повноваження банку починаючи з 02.03.2015 року виконує уповноважена особа ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, будучи виконавчим органом банку, тому у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 540 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Кіровоградського відділення, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» про стягнення банківського вкладу (депозиту) відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір на користь держави в розмірі 540 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення рішення через Ленінський районний суд м. Кіровограда до Апеляційного суду Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_3