У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду від 27 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Рівненського міського суду від 27 січня 2015 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 200 грн. до досягнення ним 23-х річного віку, за умови продовження навчання у Національному університеті водного господарства та природокористування.

Стягнення проводити щомісячно, без врахування часу канікул, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

У поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликався на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказував, що не має можливості надавати сину матеріальну допомогу, оскільки на даний час за станом здоров'я не працює, жодних доходів не отримує, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, має іншу сім'ю, в якій утримує неповнолітнього сина ОСОБА_5, який навчається в 4-му класі.

Зазначив, що з 2005 року має проблеми зі станом здоров'я по зору, потребує оперативного втручання та додаткових витрат на це лікування.

Стверджував, що суд не взяв до уваги той факт, що він виконав свій обов'язок по утриманню сина, сплачуючи до його повноліття аліменти у більшому розмірі, ніж було визначено рішенням суду.

Вказував, що відповідно до вимог ст. 198, 199 СК України обов'язковою умовою, за якою здійснюється стягнення надання на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є можливість батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Враховуючи наведене, просив рішення Рівненського міського суду від 27 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

ОСОБА_4 у встановленому законом порядку, завчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'явився і причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

__________________________________________________________________________________________

Справа №569/19618/14-ц Головуючий в суді 1 інст. - Сидорук Є.І.

Провадження № 22-ц/787/482/2015 Суддя-доповідач - Боймиструк С.В.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень даних в п. 17, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі є батьками повнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який навчається на 2 курсі денної форми навчання в Національному університеті водного господарства та природокористування на умовах повного відшкодування витрат за навчання, з терміном навчання до 30.06.2017 року, що підтверджується довідкою №142 від 18 вересня 2014 року (а.с.4, 8).

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 01 січня становить 1218 грн.

Зазначене вказує на потребу ОСОБА_4 у матеріальній допомозі.

Відповідач заперечує проти сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, та вказує, що виконав свій обов'язок сплачуючи аліменти в більшому розмірі, ніж визначив суд на сина, коли той був неповнолітнім, а на даний час він не має можливості надавати таку допомогу.

Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства, обов'язку батьків утримувати сина, який продовжує навчання після досягнення повноліття, та потреби сина у зв'язку з навчанням у матеріальній допомозі, а також враховуючи те, що щомісячний розмір стягнутих аліментів є невеликим -200 грн., а відповідач раніше на утримання неповнолітнього сина сплачував більший розмір аліментів, колегія суддів приходить до висновку про можливість надання такої допомоги батьком для повнолітнього сина в розмірі стягнутих щомісячних аліментів.

За таких обставин, оскільки рішення місцевого суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у ньому, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 324,325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з набрання нею законної сили.

Головуючий : Судді: