Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Гордійчук С.О., Шимківа С.С.

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2на рішення Рівненського міського суду від 12 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ НАСК „Оранта про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2015 року позов ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» в особі Рівненської обласної дирекції НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування задоволено частково.

Вирішено стягнути з Національної страхової компанії «Оранта» в особі Рівненської обласної дирекції НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 49490 грн. 00 коп. невиплаченої суми страхового відшкодування, пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 10 106 грн. 00 коп. та 2 400 грн. 00 коп. (дві тисячі чотириста грн. 00 коп.) витрат на правову допомогу, а всього 61 996 грн. 81 коп.

В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з Національної страхової компанії «Оранта» в особі Рівненської обласної дирекції НАСК «Оранта» в дохід держави судові витрати по справі в сумі 610 грн. 00 коп.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1покликався на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального права.

Вказував, що не може погодитись з позицією суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову в частині стягнення трьох процентів річних від простроченої суми страхового відшкодування та витрат від інфляції зважаючи на положення п.4 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, де вказано, що положення ст.625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобовязанням, яке виникає з договірних зобовязань. Винятком як зазначено є відповідальність страховика (ст.992 ЦК України).

Зазначив, що у звязку із не виконанням відповідачем зобовязань щодо виплати страхового відшкодування, з огляду на ст.625 ЦК України та п.4, 21 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року з відповідача слід стягнути 16334,93 грн. витрат від інфляції та 585,74 грн. три проценти річних від простроченої

________________________________________________________________________________________________

Справа №569/6915/15-ц Головуючий в суді І інст. ОСОБА_3

Провадження № 22-ц/787/1462/2015 р. Суддя-доповідач ОСОБА_4

суми страхового відшкодування.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони в судове засіданні не прибули та подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, пені за прострочення виплати та витрат на правову допомогу є обґрунтованими, а вимоги про стягнення трьох процентів річних та втрат від інфляції не ґрунтуються на законі.

Такий висновок місцевого суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 26 січня 2014 року в м. Коростень Житомирської області, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Жовтневої та автодороги Київ-Ковель сталось ДТП внаслідок якого було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ВКС 054897 (а.с. 9).

Винуватцем ДТП визнано водія ВАЗ-21099 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_5, дії якого кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України та застосовано примусові заходи медичного характеру (а.с.24).

17 жовтня 2014 року позивачем було подано заяву про страхове відшкодування до Рівненської обласної дирекції НАСК «ОРАНТА», у зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_5 на момент ДТП була застрахована у страховій компанії НАСК "Оранта" (а.с.7, 34).

06 лютого 2014 року представником Рівненської обласної дирекції НАСК "Оранта" оглянуто пошкоджений автомобіль, однак листом НАСК "Оранта" від 12 грудня 2014 року №09-02-09/235 позивачу було повідомлено про те, що розгляд страхової справи припиняється і для остаточного рішення страховику необхідно надати копію постанови суду про притягнення до відповідальності представника дорожньої служби ОСОБА_6 (а.с.6,8).

Провадження по справі відносно ОСОБА_6 було закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.25).

В порушення вимог ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» НАСК «ОРАНТА» так і не було прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування.

Відповідно до п. 36.2. ст.36, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування.

Відповідно до п.9.2. ст.9 Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Автомобіль ОСОБА_1 відновленню не підлягає, а матеріальний збиток становить 144527,46 грн. (а.с.37-43).

З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що ним використано відкриту інформацію про індекс інфляції та облікові ставки НБУ. Сума невиплаченого страхового відшкодування складає 49 490 грн. (з врахуванням франшизи), втрат від інфляції 16334,93 грн., трьох процентів річних за користування коштами, 585,74 грн., пеня за прострочення виплати страхового відшкодування 10 106,81 грн., а всього 76517,48 грн. (а.с.21-22).

Страхова компанія наведених розрахунків не спростувала, а тому зазначена сума підлягає до стягнення з відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розяснень даних в п.4 та 21 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки від 1 березня 2013 року за № 4, положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Відповідач в даній справі є страховиком.

Згідно ст.992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до положень ст.84 ЦПК України, вбачається, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони.

За надання юридичної допомоги позивачем сплачено адвокату 2400 грн. і ця сума підтверджена матеріалами справи та не суперечить ст.1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах , а тому підлягає до стягнення з відповідача (а.с.10,26, 27).

Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 765,17 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд не дотримався норм матеріального та процесуального права, неповно зясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313-314, 316, 317, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 12 червня 2015 року скасувати та позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Національної страхової компанії «Оранта» в особі Рівненської обласної дирекції НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 49490 грн. 00 коп. невиплаченої суми страхового відшкодування, 10 106 грн. 81 коп. - пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 16334,93 грн. - втрат від інфляції, 585,74 грн. - три проценти річних від простроченої суми страхового відшкодування, що складає 76517,48 грн. та 2 400 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, а всього 78917,48 грн. та в прибуток держави судовий збір 765,17 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: