Справа № 676/4072/15-ц
Номер провадження 2/676/1825/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Камянець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Ксьондз Р.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

3 особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Камянець-Подільський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6»ї Олександрівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності на частину квартири ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7. В обґрунтування вимог вказує, що відповідно свідоцтва про право власності ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_8 належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1»янці-Подільському .Відповідно договору дарування, який посвідчений 20.01.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 у власність ОСОБА_3 від ОСОБА_6 перейшла 1/3 частина зазначеної квартири. Вважає, що договір має бути визнаний судом недійсним , оскільки зазначена квартира згідно свідоцтва про право власності від 09.10.2001 року належала співвласниками на праві спільної сумісної власності, а тому володіння, користування та розпорядження зазначеною квартирою мало відбуватися спільно у відповідності до п.1 ст. 369 ЦК України. Відповідач ОСОБА_6 здійснила відчуження своєї частки квартири без її відому та без її згоди і без відповідних повноважень на вчинення спірного договору. Тому просить визнати недійсним договір дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1»янці-Подільському, який вчинено від імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 20.01.2015 року та скасувати реєстрацію права власності на ім.»я ОСОБА_3 на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1»янці-Подільському в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В суді позивач та її представник позов підтримали, просять задовольнити.

Відповідач та її представник позов не визнали, заперечили проти його задоволення з тих підстав, відчуження ОСОБА_6 своєї частки в квартирі своїй бабусі ОСОБА_3 не суперечить чинному законодавству та не порушує прав позивача.

В суді 3 особа ОСОБА_5 заперечив проти задоволення позову, оскільки волевиявлення ОСОБА_6 на дарування своєї частки в квартирі було вільним, ОСОБА_3 іншого житла немає.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з»явилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності позов не визнає, зазначає, що договір дарування був реальним, безоплатним та передбачав перехід права власності до бабусі ОСОБА_3 Позивач, її мати, перебуває з нею, її батьком та бабусею в неприязне них відносинах, перешкоджає вселенню бабусі в зазначену квартиру та написала позов з надуманих особистих мотивів, оскільки її права ніяким чином не порушені. Суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач приватний нотаріус ОСОБА_7 в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечує , оскільки спірний правочин не порушує прав позивача. Належність ОСОБА_6 1/3 частини квартири була підтверджено довідкою-характеристикою ОСОБА_9»янець-Подільського МБТІ, яке є реєстратором прав власності. ОСОБА_9»янець-Подільського міськрайонного суду від 22 грудня 2014 року встановлений факт, що свідоцтво про право власності на житло від 09 жовтня 2001 року, видане відділом приватизації державного житлового фонду міськвиконкому на ОСОБА_8, належить ОСОБА_6»ї Олександрівні. Сторони за правочином мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі кожного учасника, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, на перехід безоплатно у дарунок. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в повному обсязі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

У відповідності до ст.3 ЦПК України та ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 09 жовтня 2001 року квартира АДРЕСА_1»янці-Поділському належить на ОСОБА_5 та членам його сім»ї ОСОБА_1, ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності , зареєстрована в ОСОБА_9»янець-Подільському МБТІ на правах особистої власності.

Згідно довідки характеристики з інвентаризаційної справи МБТІ № 1287 від 26.11.2014 року 1/3 частина квартири належить ОСОБА_8, зареєстровано в реєстровій книзі 20.10.2001 року р № 46-16698.

20 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 посвідчений договір дарування 1/3 частини квартири номер 39 в будинку номер 18 на вулиці Привокзальній в м.Кам»янці-Подільському Хмельницької області ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 . Відчужувана 1/3 частина квартири належить дарувальниці на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 жовтня 2001 року відділом приватизації державного житлового фонду виконкому ОСОБА_9»янець-Подільської міської ради згідно з розпорядженням від 09 жовтня 2001 року за № 574, зареєстровано МБТІ ОСОБА_9»янець-Подільської міської ради 20 жовтня 2001 року і записано в реєстрову книгу за № 46-16698.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Ч.1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Ч.3 статті 358 цього Кодексу встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Діючим цивільним законодавством передбачано виділ частки із майна (ст. 370 ЦК України) або поділ майна (ст. 372 ЦК України), що є у спільній сумісній власності лише у натурі.

При виділі чи поділі майна, враховується, що частки співвласників є рівними.

Відповідно до роз'яснень п. 17 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкриття після нього спадщини.

Таким чином, з вищевказаних положень закону чітко слідує, що учасник спільної сумісної власності може припинити свою власність у ній лише в разі виділу або поділу майна, що належить на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ними спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. І відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно із п.п. 4.1 п.1 розділу П Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року правочини щодо розпорядження майном, що є спільною сумісною власністю, підписуються всіма співвласниками цього майна або уповноваженими ними особами.

Таким чином приватний нотаріус ОСОБА_7 всупереч вимог 370 ЦК України або 372 ЦК України припинив власність ОСОБА_6 в спільній сумісній власності без згоди інших співвласників.

Згідно ст.. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та(або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном.

Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Враховуючи, що предметом спору є відчуження 1/3 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_1»янці-Подільському, позивач має в спірній квартирі право власності на 1/3 її частину і її частка іншою не може бути, суд вважає, що вчинений ОСОБА_6 правочин не порушує права позивача, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.11, 88, 213, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст.ч.1-3, 5, 6 ст. 203, ст..215 ЦК України,-

ВИРІШИВ :

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3, ОСОБА_6»ї Олександрівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_10 про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності на частину квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через ОСОБА_9»янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а якщо особи не були присутні під час проголошення рішення, то протягом десяти днів з дня отримання копії рішення

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д