АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/893/15 Головуючий 1 інстанції - Чайка І.В.
Категорія - відшкодування шкоди
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря - Костенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2014 року по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у виді упущеної вигоди (неодержаного прибутку),

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позову Харківської міської ради про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 42099,49 грн., що становить 4% від кошторисної вартості будівництва, які відповідач повинен був сплатити уклавши договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить рішення суду першої інстанції скасувати, задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм права. Вказує, що ОСОБА_1 є замовником об'єкта будівництва, тому зобов'язаний взяти пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, і позов підлягає задоволенню.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Постановлюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено спричинення відповідачем збитків у вигляді упущеної вигоди, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З таким висновком суду судова колегія погоджується з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належать нежитлові приміщення1:11,11а,12,13,14, загальною площею 176,5 кв.м. в житловому будинку літ. « А-9» по АДРЕСА_1 в м. Харкові.

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації зареєстрованої від 28.02.2014 р. за №ХК12, замовником будівництва реконструкції нежитлових приміщень під житлові квартири 1:11, 11а, 12, 13, 14, загальною площею 176,5 кв.м. в житловому будинку літ. « А-9» по АДРЕСА_1 в м. Харкові є ОСОБА_1 (а.с. 18-20)

Листами управління соціально - економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна від 08.04.2014 року за № 231/0/114-14 та від 22.05.2014 року № 320/0/114-14 ОСОБА_1 поінформовано про необхідність звернення до виконавчих органів ХМР для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова та направлено на підписання проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. ( а.с.13-17). Однак, зазначений договір укладений не був.

Згідно ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Стаття 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вищезазначеним Законом не передбачено обов'язку замовника відшкодувати упущену вигоду (неодержаний прибуток,) а договір, в якому була б визначена відповідальність замовника, не укладався. Крім того, відповідач не є забудовником земельної ділянки і тому не підпадає під дію вищеназваного закону, оскільки згідно матеріалів справи вона лише здійснила реконструкцію квартир, а ч.2 ст.40 ЗУ передбачає, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки зобов*язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури населеного пункту.

Що стосується загальних норм матеріального права, то у відповідності до статі 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ) або доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, суд правильно зазначив, що у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Що стосується посилання позивача на положення ст. 623 ЦК України, то суд надав відповідну правову оцінку і правильно дійшов висновку, що наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно- правової відповідальності. Для застосування такого виду відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Вихідним при визначенні неодержаного доходу (втраченої вигоди) міського бюджету м. Харкова є планування таких доходів і відповідне їх відображення в міському бюджеті м. Харкова.

Матеріали справи не містять доказів в якості яких доходів згідно класифікації, встановленої ст. 9 Бюджетного кодексу України, позивач міг отримати ці доходи та чи взагалі було заплановано їх надходження.

Між тим, позивачем не доведено, що він міг і повинен був отримати визначені доходи від відповідача у розмірі 42099,49 грн., і тільки дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати вказаний прибуток. Крім того, відповідно до ч.4 ст.623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини у справі, надав належну оцінку доказам і дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -