У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 9 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського державного гуманітарного університету, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 про визнання трудового договору безстроковим та відновлення порушених трудових прав,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 9 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Рівненського державного гуманітарного університету, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання трудового договору безстроковим та відновлення порушених трудових прав відмовлено за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність в зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що після винесення наказів по РДГУ №200-п від 23.09.2013р. та №90-п від 10.06.2014 року "Про звільнення НПП", яким її було звільнено з 26 серпня 2013 року, роботодавець не видав їй трудову книжку, навпаки з 1 вересня 2014 року вона вийшла на своє робоче місце, виконувала функціональні обов'язки викладача кафедри теорії і практики англійської мови та прикладної лінгвістики, за що отримувала заробітну плату, що визнано представником відповідача.

Тобто, після закінчення строку трудового договору трудові відносини фактично продовжуються і жодна зі сторін не вимагає їх припинення, що свідчить про продовження дії строкового договору на невизначений строк.

Вважає, що оскільки, роботодавець фактично допустив її до виконання роботи викладача без видання відповідного наказу про призначення на посаду, а за загальним правилом трудовий договір укладається на невизначений строк, то трудовий договір між нею та відповідачем є безстроковим.

Крім того, в поданих нею до ректора РДГУ заявах про прийняття на посаду викладача, вона не просила укласти з нею строковий трудовий договір.

Факт неодноразового переукладення договорів відповідно до норм ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України, яка не була застосована судом, також свідчить про те, що трудові відносини між ними мають установлений характер, а трудовий договір набув статусу безстрокового.

Вказує, що відповідачем було змінено умови праці в бік погіршення, шляхом неправомірного зменшення без попередження її педагогічного навантаження з 1 ставки на 0,25, а тому її порушені права мають бути відновленими шляхом надання відповідачем повної ставки.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що укладення між ОСОБА_1 та РДГУ строкового трудового договору відповідає вимогам трудового законодавства, законні підстави для визнання його безстроковим та надання позивачці повної ставки викладача кафедри теорії і практики англійської мови та прикладної лінгвістики відсутні.

Такий висновок відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Згідно ч. 2 ст. 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Як вірно встановлено судом та стверджується матеріалами справи, з 1 вересня 2006 року по 31 серпня 2013 року ОСОБА_1 працювала викладачем англійської мови у Рівненському державному гуманітарному університеті на умовах строкових трудових договорів. В цей період, з 4 вересня по 1 листопада 2007року працювала на 0,75 ставки, решту часу - мала повну ставку викладача.

На підставі поданої позивачкою заяви від 28 серпня 2013 року, ОСОБА_1 наказом №200-п від 23.09.2013року прийнята на посаду 0,25 ставки викладача кафедри теорії і практики англійської мови та прикладної лінгвістики з 1 вересня 2013 року за трудовим договором на 2013/2014 н.р., до завершення терміну перебування у щорічній відпустці. (а.с. 19-20).

Згідно списку науково-педагогічних працівників РДГУ, в яких у 2014 році закінчується термін дії строкового трудового договору (контракту), 20 березня 2014 року ОСОБА_1 було повідомлено про те, що в неї закінчується трудовий договір, про що свідчить її особистий підпис (а.с. 164).

Відповідно наказу ректора РДГУ № 90-п від 10 червня 2014 року ОСОБА_1 з 26 серпня 2014 року звільнена з роботи у зв'язку із закінченням терміну трудового договору (контракту) згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с.21,145-154).

Згідно акту від 30 жовтня 2014 року ОСОБА_1 відмовилась ознайомлюватись і наказом № 189-п від 22 вересня 2014 року про прийняття на її роботу.(а.с.170)

Сторонами не заперечується, що позивачка з 1 вересня 2014 року працює на 0,25 ставки викладачем англійської мови в РДГУ.

За змістом ч. 3 ст. 54 Закону України "Про освіту" педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору.

Особливості умов прийняття на роботу науково-педагогічних працівників регулюється Положенням про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 24 грудня 2002 року № 744 (далі Положення), де передбачено можливість укладення безстрокових, строкових трудових договорів, в тому числі контракту. Термін строкового трудового договору встановлюється за погодженням сторін. Вносити пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін.

Зазначене свідчить про те, що РДГУ, приймаючи позивачку на посаду викладача, мав право обумовити умови, характер роботи та визначити строк дії трудового договору.

Це відповідає положенню колективного договору РДГУ, відповідно до п. 2.20 якого, викладачі, що працюють в університеті на умовах трудового договору, мають переважне право на укладення трудового договору (контракту) на новий строк.

За наведеного, встановивши на підставі належно оцінений доказів те, що строкові трудові договори укладені між сторонами правомірно і ОСОБА_1 знала про укладення з нею саме строкових трудових договорів та погодилася з їх умовами, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки після звільнення позивачка була допущена до виконання обов'язків і трудові відносини між сторонами фактично тривали, тому дія трудового договору вважається продовженою на невизначений строк, не ґрунтуються на законі, так як після видачі відповідачем наказу № 90-п від 10 червня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з 26.08.2014року трудові відносини між ними припинились, а після допуску її до роботи відповідно до наказу № 189-п від 22 вересня 2014 року з 1 вересня 2014 року вони почались заново, що не є продовженням трудових відносин в розумінні ст. 39-1 КЗпП України.

Безпідставними є покликання ОСОБА_1 про те, що неодноразове переукладання з нею строкових трудових договорів свідчить про безстроковість трудових відносин, оскільки за характером роботи, а саме в зв'язку з неможливістю відповідача передбачити кількість набраних на навчання студентів за певною спеціальністю та необхідність відповідної кількості викладацького складу на кожний навчальний рік, трудові відносини між сторонами не можуть бути встановлені на невизначений строк. Переукладання строкового трудового договору у випадках, що підпадають під частину другу ст.23 КЗпП України, не тягне набуття трудовим договором характеру безстрокового чи укладеного на невизначений строк.

Твердження ОСОБА_1 про те, що в зв'язку з фактичним допущенням її до виконання роботи без видання відповідного наказу про прийняття на роботу, з нею укладений трудовий договір на невизначений строк спростовується наказом відповідача № 189-п від 22 вересня 2014 року про прийняття на її роботу, з яким вона відмовилась ознайомлюватись, про що було складено зазначений вище акт.

Доводи апеляційної скарги про те, що в заявах про прийняття на роботу позивачка не висловлювала свого бажання працювати за строковим трудовим договором, а також те, що, на її думку, за характером роботи та умовами її виконання вона мала бути прийнята на роботу без визначення строку, не ґрунтуються на законі, а тому не спростовують законних висновків суду першої інстанції.

Крім того, вносити пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін, а позивачка в своїх заявах про прийняття на роботу не вносила пропозицію про укладення саме безстрокового договору.

Покликання позивачки на те, що відповідачем без її попередження було змінено умови праці в бік погіршення, шляхом зменшення її педагогічного навантаження з повної ставки на 0,25 ставки необгрунтовані, оскільки зменшення розміру ставки відбулося відповідно до її заяви, при укладенні нового трудового договору, а не під час дії попереднього.

Суд першої інстанції правильно, всебічно і повно встановив обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосував правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, а тому рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 323-325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 9 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_3

ОСОБА_4