У х в а л а

іменем україни

12 серпня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,

Мартинюка В.І., Ступак О.В.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 квітня 2015 року.

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, унаслідок чого виникла заборгованість, у рахунок погашення якої ПАТ КБ «ПриватБанк» просило звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Chevrolet Aveo, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 у листопаді 2014 року

звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив визнати правочин про підвищення процентної ставки до 21% річних неукладеним, визнати дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо зміни в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором протиправними та незаконними, визнати односторонню зміну ПАТ КБ «ПриватБанк» процентної ставки нікчемною, виключити його зі списку неплатників у Бюро кредитних історій.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначав, що кредитно-заставний договір підписано ПриватБанком, а не ПАТ КБ «ПриватБанк», а відтак - товариство не має права вимоги до нього щодо стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на заставне майно, крім того банком у порушення вимог чинного законодавства було здійснено в односторонньому порядку підвищення процентної ставки за користування кредитом.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 січня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано частково недійсним кредитно-заставний договір № DN81AR100130092 від 28 березня 2008 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, у частині забезпечення виконання зобов'язання позичальника заставою, предметом якої є автомобіль марки Chevrolet Aveo, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 квітня 20915 року, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 січня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет застави та часткового задоволення зустрічного позову

ОСОБА_3 скасовано, у вказаній частині ухвалено нове рішення.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DN81AR100130092 від 28 березня 2008 року, яка станом на 9 лютого

2012 року складає 148 128 грн 10 коп., звернуто стягнення на предмет

застави - автомобіль марки марки Chevrolet Aveo, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від його імені договору купівлі-продажу

будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

У задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_3 про визнання частково

недійсним кредитно-заставного договору від 28 березня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 у частині забезпечення виконання зобов'язання позичальника заставою, предметом якої є автомобіль марки Chevrolet Aveo, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 - відмовлено.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 січня 2015 року в частині мотивів відмови ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 квітня 2015 року в частині скасування рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 5 січня 2015 року скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судом установлено, що 28 березня 2008 року між банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитно-заставний договір

№ DN81AR100130092, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 70 993 грн зі сплатою 9,6% річних строком до 27 березня 2015 року, для придбання автомобіля марки Chevrolet Aveo, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який згідно із вказаним договором є предметом застави.

Відповідно до ст. 574 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843644/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 572 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843642/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими

кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом ( право

застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 577 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843647/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.

За правилами ч. 1 ст. 13 Закону України «Про заставу» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_59/ed_2014_10_30/pravo1/T265400.html?pravo=1> договір застави повинен бути укладений у письмовій формі.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про заставу» (чинної на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у''' випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні обєкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна здійснюється за місцезнаходженням нерухомого майна, договору застави космічних обєктів - за місцем реєстрації цих обєктів <http://pravo.ligazakon.ua/document/view/T031255?edition=2003_11_18><http://pravo.ligazakon.ua/document/view/Z970583>

Разом із тим, згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про заставу» (викладеною у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 липня 2010 року <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2010_09_09/pravo1/T102435.html?pravo=1>) у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів.

Кредитно-заставний договір, яким забезпечене виконання кредитного зобов'язання відповідачем, укладений між сторонами 28 березня 2008 року, тому висновок суду першої інстанції про його нікчемність з огляду на недодержання нотаріальної форми правочину є помилковим, оскільки норми права, на які послався суд першої інстанції, визнаючи договір в частині застави нікчемним, не були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, а відтак - суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог банку.

Таким чином суд апеляційної інстанції, скасовуючи частково рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк» і відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог у частині визнання застави недійсною, дійшов правильного й обґрунтованого висновку про відповідність кредитно-заставного договору, укладеного між сторонами

28 березня 2008 року, в частині застави автомобіля вимогам чинного на той час законодавства та наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитної заборгованості й відсутність таких підстав для визнання кредитно-заставного договору у вищевказаній частині недійсним.

Крім того, ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 3 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов із додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника (п. 6.3.1 договору, а.с. 16), то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VI, який набрав чинності з 10 січня 2009 року.

З урахуванням вищевикладеного, суди першої та апеляційної інстанції дійшли по суті правильного висновку щодо правомірності підвищення банком процентної ставки, оскільки таке рішення банком було прийняте до 10 січня 2009 року, та про підвищення процентної ставки було повідомлено ОСОБА_3 листом банку від 6 січня 2009 року (а.с. 80).

Такі висновки судів є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені у касаційній скарзі ОСОБА_3 доводи на увагу не заслуговують і висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення апеляційного суду відповідає вимогам чинного законодавства щодо законності й обґрунтованості та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 квітня

2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: О.І. Євтушенко

В.І. Мартинюк

О.М. Ситнік

О.В. Ступак