Провадження № 2п/521/140/15
У Х В А Л А

Іменем України

29 квітня 2015 року

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.,

за секретаря - Гресько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в :

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що про розгляд справи відповідачі не повідомлялися належним чином, судових повісток вони не отримували та взагалі не знали про існування цієї справи та ухваленого рішення, у звязку із чим були порушені їх права. Про існування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2014 року їм стало відомо 20 березня 2015 року від державного виконавця ДВС. У звязку із чим, ОСОБА_2 звернувся до суду та 24 березня 2015 року отримав копію заочного рішення.

Відповідачі вважають, що судом не враховані норми чинного законодавства та відсутність відповідачів в судовому засіданні не надало їм можливості довести свою позицію в спорі, що призвело до неповного зясування обставин та вплинуло на рішення суду, оскільки за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 травня 2013 року вони зберігають право користування спірною квартирою.

В судове засідання зявилися ОСОБА_1, ОСОБА_2, наполягали на своїй заяві.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти скасування заочного рішення з таких підстав. 05.11.2014 р. Малиновським районним судом ухвалено заочне рішення, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення.

15.04.2015 р. Першим Малиновським відділом ДВС рішення суду від 05.11.2014 р. виконано у примусовому порядку.

13.06.2014 р. ОСОБА_3 за договором купівля-продажу придбав у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на квартиру за цим договором належало продавцю ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності серії САЕ № 4119823, виданого Виконкомом Одеської міської ради 23 травня 2011 року та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» 07.06.2011 р., р/н 33838581, номер запису 213 в книзі 55к-124, згідно витягу про державну реєстрацію прав № 30212594, виданого КП «ОМБТІ та РОН» від 07.06.2011 р.

Договір купівлі-продажу від 13.06.2011 р. посвідчене приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, право власності зареєстровано на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ін.. № 13768086 від 13.06.2014 р. 16:11:26. Розмір частки власника ОСОБА_3-1.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України пунктом 1.10 глави другої «Посвідчення правочинів про відчуження та заставу майна» встановлені обмеження у відчуженні нерухомого майна виключно у разі виявлення з поданих відчужувачем документів, що право власності або право користування відчужуваним житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною мають малолітні або неповнолітні діти або недієздатні чи обмежено дієздатні особи.

На момент укладання Договору купівлі-продажу у квартирі відповідно довідки ЖБК «Головчорноморськбуд і ОТТУ» від 12.06.2014 р. було зареєстровано три повнолітні особи.

Двома зареєстрованими особами були ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що не мали прав власності на відчужуване майно, не були неповнолітніми або недієздатними, тому їх згода на продаж квартири не вимагалась.

Тобто 13.06.2014 за договором купівлі-продажу набуте па законних підставах у законний спосіб, ні ким не спростоване та не скасоване право власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майка будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільстві. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (частина 1 та 2 статті 319 Цивільного Кодексу України).

Після набуття права власності на квартиру, зареєстрованим у ній особам було запропоновано знятися з реєстрації у добровільному порядку, однак після отримання відмови у цьому новий власник квартири АДРЕСА_3 А.І. вимушений був звернутися до суду із такими вимогами для безперешкодного користування майном, що належить йому на праві приватної власності.

09.09.2014 року позивачем було подану відповідну позовну заяву. Про ці позовні вимоги було сповіщено відповідачів неодноразово і за телефоном особисто представником позивача і поштою судом за місцем реєстрації: АДРЕСА_4 , та фактичного проживання. Відповідачі від отримання будь-якої кореспонденції умисно ухилялись, у судові засідання не зявлялись, про наявність будь-яких причин суд не повідомляли.

Як доказ умисного ухиляння від отримання повісток про виклик у суд та копії позову позивачем було надано до суду два Акти курєрської поштової служби.

Враховуючи викладені події та у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд виніс заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, за не явкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки.

Однак вже після початку примусового виконання ухваленого заочного рішення органами ДВС та його фактичного виконання відповідач надав заяву про перегляд цього рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява має бути залишена без задоволення з таких причин.

В Малиновському районному суді м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Заочним рішенням суду від 05 листопада 2014 року позов задоволено.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню за наявності двох обставин: якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і, якщо докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Відсутність однієї з умов виключає можливість скасування заочного рішення.

Відповідно до матеріалів справи, відповідачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 направлялися судові повістки про виклик їх до суду, за адресами їх місця реєстрації, а саме: АДРЕСА_5.

Згідно акту Товариства з обмеженою відповідальністю «Даймекс» від 04 листопада 2014 року вбачається, що відправлення по накладній № 25153814, а саме судові повістки по цивільній справі №521/15875/14-ц, доставлялося 20 жовтня 2014 року та 21 жовтня 2014 року для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_5, та по приїзді курєра за адресою двері ніхто не відкрив, а також для отримувачів було залишено сповіщення. До офісу ніхто не звернувся (а. с. 22).

Згідно акту Товариства з обмеженою відповідальністю «Даймекс» від 01 грудня 2014 року вбачається, що відправлення по накладній №25154338, а саме 2 екземпляри заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2014 року по цивільній справі №521/15875/14-ц доставлялося 11 листопада 2014 року та 12 листопада 2014 року для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: м. Одеса, вул. Ак4. Філатова, 46, кв. 75, та по приїзду курєра за адресою двічі двері ніхто не відкрив, а також для отримувачів було залишено сповіщення. До офісу ніхто не звернувся (а. с. 33).

Посилання відповідачів на той факт, що судом не враховані норми чинного законодавства, а тому відповідачі не згодні із зазначеним заочним судовим рішенням, що висновки суду по справі помилкові, не відповідають фактичним обставинам справи, то ці обставини мають бути по суті оцінені судом апеляційної інстанції, а не судом, який ухвалив рішення по справі.

Таким чином, до заяви сторона відповідачів не надала жодних доказів, які б на їх думку при їх належній оцінці в сукупності з іншими доказами, які є у справі, вказували б на те, що при повторному розгляді справи рішення суду буде іншим.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відсутні підстави для скасування заочного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Керуючись ст. 231, 232 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

У Х В А Л И В :

Заяву відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та зняття з реєстраційного обліку - залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення ухвали суду.

СУДДЯ: Гуревський В.К.