Категорія 27Доповідач Вавшко В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

ГоловуючогоВавшка В.С.,
суддів:Якименко М.М., Марчук В.С.
при секретарі:Пантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ) «Райффайзен банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції до ОСОБА_8, ОСОБА_6 про дострокове стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції заборгованість за кредитним договором № 014/035-43/60351 від 22.07.2008 року у розмірі 357 751,24 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 01.10.2014 року становить 4 634 745,30 грн., з яких: 165 175,88 доларів США - заборгованість за кредитом, 72 575,36 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків, 120 000 доларів США - пеня, а також 3654 грн. судового збору.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 лютого 2015 року заяву ОСОБА_6 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

На таке рішення ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду у частині нарахуння пені, зменшивши її розмір до мінімальної та визначити її обчислення у національній валюті-гривні, згідно офіційного курсу долара США за курсом НБУ становить 01.10.2014 року, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.07.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль) та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 014/035-43/60351, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 136 000,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 13,5 % річних, строком до 22.07.2028 року.

На підставі п. 6.1 кредитного договору надання кредитних коштів проводилося шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, що підтверджується меморіальним ордером №bn від 22.07.2008 року та були надані позичальнику, згідно заяви на видачу готівки № OWoP29569 від 22.07.2008 року.

30.03.2009 року за згодою поручителя між сторонами укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № 041/035-43/60351 від 22.07.2008 року, якою врегульовано заборгованість позичальника шляхом запровадження кредитних канікул та тимчасового зменшення розміру щомісячного платежу, графік погашення викладено у новій редакції (а.с. 24-27).

Додатковою угодою № 2 від 20.05.2010 року до кредитного договору № 041/035-43/60351 від 22.08.2008 року, за згодою поручителя, сторонами врегульовано заборгованість позичальника шляхом її капіталізації, збільшено строк надання кредиту до 22.09.2035 року, тимчасово зменшено розмір щомісячного платежу, у зв'язку з чим графік погашення викладено у новій редакції.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_6 укладено договір поруки №014/035-43/60351 від 22.07.2008 року, згідно якого останній виступив поручителем позичальника і взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням ОСОБА_6, що виникають з договору, у повному обсязі цих зобов'язань.

Відповідач ОСОБА_6 належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання згідно умов кредитного договору, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, яка станом на 01.10.2014 року становить 667 724,60 доларів США, з яких: 165 175,88 доларів США - заборгованість за кредитом, 72 575,36 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків, 429 973,36 доларів США - пеня. Дана сума заборгованості встановлена на підставі наданих доказів.

З матеріалів справи вбачається (а.с. 34-35), що на адреси відповідачів надсилались відповідні листи-вимоги про дострокове виконання грошових зобов'язань вих. №735 та №736, які залишились без задоволення.

Сума заборгованості підлягає стягненню в примусовому порядку в розмірі визначеному судом, а саме: 357 751,24 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 01.10.2014 року становить 4 634 745,30 грн.

На підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України та п.16.1 договору, суд першої інстанції вирішив за можливе зменшити розмір пені з 429 973,36 доларів США до 120 000 доларів США, оскільки її розмір значно перевищує розмір збитків, заподіяних позивачу.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача порушені, встановлений факт порушення договірних зобов'язань, існує заборгованість за кредитним договором, а в добровільному порядку заборгованість відповідачами не погашена, а тому порушене право підлягає відновленню. Також, суд врахував, що згідно ст. 554 ЦК України за зобов'язаннями ОСОБА_6 солідарно відповідає ОСОБА_6, який є її поручителем.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини та правильно застосовані норми матеріального права.

Рішення суду оскаржується лише в частині нарахування пені.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 2 ст. 60 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Колегією суддів встановлено та не заперечується сторонами, що між 22.07.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль) та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 014/035-43/60351, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 136 000,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 13,5 % річних, строком до 22.07.2028 року. ОСОБА_6 порушила свої договірні зобов'язання і станом на 01.10.2014 року за нею рахується заборгованість у загальному розмірі 667 724,60 доларів США, що еквівалентно 8 650 517,75 грн.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.16.3 кредитного договору у випадку прострочення виконання будь-яких зобов'язань за договором, відповідач сплачує пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником простроченого зобов'язання включно. Сплата пені здійснюється в порядки та строки, передбачені для здійснення ануїтет них платежів за кредитом або в будь-який інший день за згодою або на вимогу Кредитора. Сплата пені не звільняє Позичальника від виконання простроченого грошового зобов'язання.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов'язання.

Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано вимог матеріального і процесуального права під час вирішення питання щодо застосування ч.3 ст.551 ЦК України, а доводи апеляційної скарги не свідчать про незаконність рішення суду в цій частині. Так, судом першої інстанції, з урахуванням наявних у справі доказів, було прийнято рішення про зменшення розміру пені, що була нарахована відповідачам за невиконання умов кредитного договору, майже втричі - враховуючи розмір збитків кредитора від невиконання боржником своїх обов'язків по сплаті заборгованості в сумі165 175,88 доларів США - заборгованість за кредитом, 72 575,36 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків, суд першої інстанції зменшив суму пені до 120000 дол.США, що у повній мірі узгоджується з вимогами зазначеної вище норми матеріального права. При цьому, суд першої інстанції на час ухвалення рішення не мав відомостей про наявність на утриманні відповідачів неповнолітніх дітей, оскільки відповідачі в судове засідання не з'явилися та не подали відповідних доказів, тобто скористались своїми процесуальними правами на власний розсуд.

За цих обставин підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру пені не вбачається, оскільки судом дотримані принципи змагальності та диспозитивності вирішення спору, передбачені ст..10 і ст..11 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що стягнення неустойки у вигляді пені нараховане в доларах США, а не у гривнях, колегія суддів не вважає обставиною, що тягне зміну чи скасування рішення суду першої інстанції, оскільки в рішенні суду визначено гривневий еквівалент іноземної валюти, а тому стягнення заборгованості по пені має відбуватися саме у національній валюті, що ніяким чином не порушує права відповідачів. Окрім того порядок розрахунків та сплати пені і штрафних санкцій був погоджений сторонами в п.7.10 Договору, а тому рішення суду в цій частині є також законним і обґрунтованим.

За таких обставин, та в силу ст.308 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування чи зміни не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя : (підпис) В.С. Вавшко

Судді: (підпис) М.М. Якименко

(підпис) В.С. Марчук

З оригіналом вірно :