Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2296/15-ц
Провадження №: 2/332/867/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А. при секретарі Івановій Д.В., Ковтун В.І., за участю прокурора Смаравоз О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

3-я особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району

про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є рідною сестрою неповнолітнього ОСОБА_3. Відповідачка ОСОБА_2 є їхньою матірю. Їх батько ОСОБА_4 помер 29 березня 2013 року. З дитинства вони всі разом проживали однією сімєю за адресою: АДРЕСА_1. На теперішній час вона проживає разом із цивільним чоловіком за адресою АДРЕСА_2, та з весни 2014 року її неповнолітній брат ОСОБА_3 проживає разом із нею, оскільки мати перестала виконувати свої батьківські обовязки та жорстоко поводилась з ним. Відповідачка ОСОБА_2 самоусунулась від виконання своїх батьківських обовязків, ніколи не цікавиться станом здоровя, життям та розвитком свого неповнолітнього сина. Спільне проживання неповнолітнього ОСОБА_3 з матірю завжди супроводжувалось постійними безпідставними сварками та внаслідок неадекватної поведінки відповідачки, постійно відбувалося приниження, ображання, агресивне та жорстоке ставлення до сина. Відповідачка не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться шкільним життям сина, не зявляється на батьківські збори. Весною 2014 року неповнолітній ОСОБА_3 попросив у матері-відповідачки ОСОБА_2 придбати куртку та кросівки, замість зношених та замалих, нащо відповідачка розлютилась та вигнала дитину з дому. З того часу неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з нею, як сестрою. Вона вирішує всі питання щодо виховання брата, організовує його побут, харчування та здоровий спосіб життя без участі та підтримки відповідачки, хоча остання офіційно працевлаштована, отримує заробітну платню та пенсію по втраті годувальника на неповнолітнього сина. Крім того, 29 квітня 2015 року неповнолітньому ОСОБА_3 виповнилось 17 років, але до теперішнього часу він не отримав паспорт громадянина України, адже для цього необхідні паспорт та особиста присутність його матері, але відповідачка ОСОБА_2 нехтує правами неповнолітнього сина та створює перешкоди в отриманні ним паспорта. Також, в лютому 2015 року ОСОБА_3 потрапив до лікарні у звязку із ДТП та проходив лікування в міській клінічній лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги протягом 14-ти днів. Відповідачка жодного разу не поцікавилась станом здоровя дитини, не приходила його провідати, не надала матеріальної допомоги на лікування. Зазначені факти свідчать про ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обовязків та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Переконавшись в тому, що відповідачка не має бажання змінювати своє ставлення до сина, неповнолітній ОСОБА_3 висловив їй, як сестрі, своє остаточне рішення про позбавлення матері батьківських прав, внаслідок чого вона, як особа, в сім»ї якої проживає неповнолітня дитина, вирішила звернутися до суду та просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог, надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені нею в позовній заяві та наданих до неї уточненнях і додатково зазначила, що після вступу на навчання до училища вона переїхала жити до батька та згодом забрала і брата, який на той час навчався в інтернаті, оскільки спільне життя з їх матірю було нестерпним, оскільки вона нецензурно сварилась на них, била їх та виганяла з дому. Вони з братом навіть вимушені були вибивати двері квартири, щоб не залишатися жити у підїзді. Декілька разів вони зверталися за допомогою до притулку, оскільки не було куди йти. Після смерті батька, вони із братом вимушені були повернутися жити до матері, а в вересні 2013 року вона пішла жити до цивільного чоловіка, згодом, у 2014 році, до них переїхав і її брат, який намагався налагодити життя разом із матірю, але спільне життя з нею є неможливим, оскільки вона постійно лається, застосовує фізичну силу, матеріально дитину не утримує. На теперішній час її брату виповнилось 17 років, але він до теперішнього часу не отримав паспорт з вини матері. За весь час проживання брата окремо від матері, вона ніякої матеріальної допомоги йому не надавала, не цікавилася його життям, не спілкується з ним. Після того, як брат потрапив до лікарні внаслідок ДТП, він повідомив про це матір, але вона його не відвідувала та відмовилася допомагати йому.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування заперечень проти позову пояснила, що у 2013 році, після смерті її чоловіка, діти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повернулись жити до неї. Вона купила одяг сину, але він без її дозволу забирав у неї гроші, внаслідок чого відбувалися конфлікти. Син її не слухає, а слухає свою сестру ОСОБА_1 до якої він і пішов жити добровільно, оскільки вона його з квартири не вижинала. Зараз її син проживає з позивачкою і нічого у неї не просить, а тому вона йому нічого не купує. Одного разу вона приходила до квартири, де зараз проживають її діти, але їй двері не відчинили. Після цього, вона більше до них не приходила і з ним не спілкується. Про те, що її син потрапив в ДТП їй ніхто не повідомив. Запрошень до органу опіки та піклування вона не отримувала і взагалі вона не має довіри до цього органу. Син з нею не спілкується і взагалі діти агресивно до неї ставляться. Вона отримує пенсію у зв»язку з втратою годувальника, але з цієї пенсії останнім часом нічого сину не купувала, так як вони не спілкуються. Померлий батько налаштував дітей проти неї. Вона відмовилась посприяти сину в отриманні паспорту до досягнення ним 16-ти річного віку, так як образилась на своїх дітей. На її думку, дочка хоче отримувати замість неї пенсію по втраті годувальника, а тому і вирішила позбавити її батьківських прав. В подальшому відповідачка ОСОБА_2 на неодноразові виклики до судового засідання не з»явилася по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи у її відсутності.

Представники третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які діють на підставі довіреності, в судовому засіданні, кожен окремо, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Суду пояснили, що сімя ОСОБА_2 знаходиться на контролі служби у справах дітей з 2007 року. Раніше вже була спроба позбавити відповідачку ОСОБА_2 батьківських прав, але згодом ситуація змінилась та діти продовжили проживати з матірю. Навчальний заклад, де навчався неповнолітній ОСОБА_3 не зміг звязатися із матірю з приводу його навчання, так як вона ухилялася від спілкування. Неповнолітня дитина ОСОБА_3 намагався порозумітися з матір»ю, але вона отримуючи пенсію по втраті годувальника, ці гроші не витрачала на дитину і взагалі сина матеріально не утримувала. Коли відбулося травмування дитини внаслідок ДТП, мати за ним не доглядала і у лікарні не відвідувала. Спочатку вони не мали змоги з»ясувати чи створені матір»ю в квартирі умови для проживання дитини, але в процесі розгляду справи, вони потрапили до квартири разом з неповнолітнім ОСОБА_7, про що складено відповідний акт. Санітарно - гігієнічні умови в квартирі незадовільні, скрізь розкидано сміття, брудні речі, підлога брудна. Для виховання, розвитку та проживання дитини не створено умов, речей неповнолітнього в квартирі немає, а також немає спального місця, немає продуктів, меблі зламані. ОСОБА_3 до теперішнього часу не отримав паспорт, так як його мати ОСОБА_2, як законний представник неповнолітнього не вжила жодних заходів для цього. Відповідачка уникає контакту з представниками органу опіки та піклування та змінювати свого ставлення до виконання батьківських обовязків не бажає, а тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідачку ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні до її неповнолітнього сина ОСОБА_3, оскільки вона ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, не забезпечує йому необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання сином освіти.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, допитавши свідків, вислухавши думку прокурора, який вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані по справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім»ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров»я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно свідоцтвам про народження серії I-ЖC № 188567 та серії I-ЖО № 091055, відповідачка ОСОБА_2 є матір»ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1/а.с.7,8/.

Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини.

З наданої суду характеристики ЗНВК № 67 вбачається, що учень ОСОБА_3 навчається у навчальному закладі з 30 жовтня 2013 року. З 01 вересня 2014 року ОСОБА_3 почав пропускати заняття. За весь період навчання дитина ніколи не мала конфліктів з учителями та учнями, на зауваження класного керівника завжди реагує. Матір ОСОБА_2 участі у вихованні сина не приймає. Зв»язок матері зі школою формальний, на батьківські збори вона не з»являється, не підтримує зв»язок з класним керівником та на телефоні дзвінки не відповідає(а.с.9).

Згідно довідки № 290 від 04.02.2015 року, виданої центром обслуговування абонентів єдиної абонентської служби Запорізької міської ради, неповнолітній ОСОБА_3 значиться зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із матір»ю ОСОБА_2 та сестрою ОСОБА_1В.(а.с.10).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 26 червня 2015 року, складеному спеціалістами відділу по Заводському району служби(управління) у справах дітей, неповнолітній ОСОБА_3 на даний час проживає разом із сестрою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3. Умови проживання неповнолітнього є задовільними. Для хлопця виділено окрему кімнату, в якій є диван, 2 крісла, меблева стінка, стіл, телевізор. В квартирі чисто, прибрано, речі впорядковані. Для виховання, розвитку та проживання дитини створені всі умови, неповнолітній забезпечений усім необхідним(а.с.33).

З акту обстеження умов проживання від 11 серпня 2015 року, складеному спеціалістами відділу по Заводському району служби(управління) у справах дітей за місцем проживання відповідачки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4, вбачається, що у всіх кімнатах обідрані стіни, немита підлога, зламані меблі, постільної білизни на ліжку немає, балкон завалений сміттям та брудним одягом. Санітарно-гігієнічні умови незадовільні, помешкання потребує ремонту та вологого прибирання. Для виховання, розвитку та проживання дитини умови не створені. Немає речей, одягу, немає спального місця, письмовий стіл зламаний, немає продуктів.

Згідно інформації Заводського РВ Запорізького МУ ГУМВС України в Запорізькій області від 11.08.2015 року, неповнолітній ОСОБА_3 у лютому 2015 року звертався до СКМСД з проханням провести бесіду з його матір»ю ОСОБА_2, яка відмовляється йому допомогти отримати паспорт громадянина України та не виділяє коштів для його навчання, їжу та одяг. Співробітники СКМСД виходили за адресою проживання ОСОБА_2, проте на їх прохання двері ніхто не відчинив. Після чого, неповнолітній ОСОБА_3 сам відчинив квартиру, де знаходилась його матір, але остання спілкуватися відмовилася, поводила себе неадекватно, голосно кричала, ображала співробітників міліції та свого неповнолітнього сина. Неповнолітній ОСОБА_3 показав свою кімнату, в якій відсутні умови для проживання і навчання дитини. По всій кімнаті були розкидані пляшки та брудні речі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснила, що тривалий період часу вона проживає по сусідству з сім»єю ОСОБА_3 і її квартира розташована поверхом нижчі під їх квартирою. Вона неодноразово чула, як відповідачка ОСОБА_2 свариться нецензурною лайкою на сина, а також бачила як одного разу ОСОБА_3 вибіг з квартири увесь подряпаний. На її питання що сталося, ОСОБА_3 відповів, що прийшов до матері з проханням надати гроші в школу, на що вона влаштувала сварку, вигнала його з дому та грошей не дала. Раніше, коли позивачка ОСОБА_1 також була ще неповнолітньою, відповідачка дуже погано ставилася до своїх дітей, застосовувала до них фізичну силу. Неповнолітній ОСОБА_3 з матір»ю не проживає вже тривалий період часу, оскільки вона не піклується про нього, отримує гроші у зв»язку з втратою годувальника, але на дитину ці гроші вона не витрачає і нічого йому не покупає. Вона, як сусідка, дуже часто чула, що відповідачка ОСОБА_2 знущалася над сином, з їх квартири було чути крики з нецензурною лайкою на адресу дітей. На її думку, проживання неповнолітньої дитини з матір»ю є небезпечним, оскільки її поведінка є неадекватною. Відповідачка ОСОБА_2 кожну ніч бере молоток і бє їм по підлозі, на зауваження сусідів вона не реагує, двері їм не відчиняє. Також їй відомо, що відповідачка не готувала їжу дитині, не піклувалася про нього, не приділяла уваги, не купувала йому одяг, а тому, на її думку, відповідачка жодним чином не виконує своїх батьківських обовязків.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 позов повністю підтримав та суду пояснив, що його мати ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обовязків, не займається його вихованням, не цікавиться його життям, не надає матеріальної допомоги, виганяє із дому і коли він проживав разом з нею не забезпечувала його їжею, не купувала необхідний одяг, неодноразово жорстко била його, душила . Коли він потрапив до лікарні в результаті ДТП, мати жодного разу не відвідала його, не надала гроші на лікування. До теперішнього часу він не може отримати паспорт, так як мати його свідоцтво про народження забрала до себе на роботу. Він неодноразово звертався до матері із проханням оформити паспорт, але у відповідь чув лише відмову. В квартирі матері немає умов для нормального проживання, меблі зламані, не прибрано. На теперішній час, вже майже рік, він проживає разом зі своєю сестрою ОСОБА_1, яка піклується про нього і він зараз має все необхідне для нормального життя. З матір»ю він проживати не бажає, оскільки побоюється за своє життя. Вони з матір»ю не спілкуються і вона взагалі не цікавиться ним.

З повідомлення ЗНВК № 67 від 23.01.2015 року, надісланого на адресу начальника відділу по Заводському району служби(управління) у справах дітей Запорізької міської ради вбачається, що адміністрація навчального закладу просила поставити сім»ю ОСОБА_1 на облік та провести із ОСОБА_2 профілактичну роботу, оскільки остання, зі слів неповнолітнього ОСОБА_3, не займається його навчанням та вихованням, не купує одяг, продукти харчування, відмовляється отримувати паспорт(а.с.95). Згідно інформації від 26.03.2015 року, наданої Запорізьким міським центром соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, на адресу начальника відділу по Заводському району служби(управління) у справах дітей Запорізької міської ради, спеціалістами неодноразово було здійснено вихід за адресою проживання сім»ї ОСОБА_3, але соціальне обстеження не відбулось у зв»язку з тим, що вдома нікого не було. Були залишені повідомлення з проханням з»явитись до ЗМЦСССДМ, але на запрошення ніхто не відреагував(а.с.38). Комунальний заклад «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» повідомляв начальника відділу по Заводському району служби(управління) у справах дітей Запорізької міської ради про те, що ОСОБА_2І, яка є матір»ю неповнолітнього ОСОБА_3 в контакт з медичними працівниками не вступає, поводить себе неадекватно. В квартиру ані медпрацівників, ані дитину не впускає. Рекомендації по догляду, лікуванню та свої батьківські обовязки мати не виконує(а.с.57).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району № 01-14/0410 від 26.06.2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4(а.с.31,32).

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений той факт, що відповідачка ОСОБА_2 дійсно тривалий період часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню та матеріальному забезпеченню свого неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, не займається його вихованням, та взагалі не спілкуються з дитиною, не утримує матеріально, не цікавиться станом його здоров»я, не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей, не проявляє до дитини щонайменшої батьківської турботи та уваги, долею дитини, її розвитком не цікавиться, хоча мають таку можливість, не відвідує навчальний заклад, в якому навчається дитина, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, не опікуються його духовним розвитком та підготовкою до самостійного життя, що свідчить про свідоме ухилення та нехтування відповідачкою своїх обовязків по вихованню дитини і є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої дитини на підставі п.2 ч.1 ст. 164 СК України. Крім того, при вирішенні спору по суті, суд також враховує вимоги ст.ст. 10,60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка ОСОБА_2 не скористалася своїми процесуальними правами сторони у процесі та не надала суду жодних доказів, що спростовують доводи позивача і надані нею докази в обґрунтування позовних вимог, а тому суд прийшов до переконання про можливість задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст. 164 ч.1 п. 2, 165,166 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10,11,60,209,212-215,218ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав у відношенні до її неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Андрюшина Л.А.