Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 328/2192/14 Головуючий у І інстанції: Погрібна О.М.
Провадження № 22-ц/778/2745/15 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 24 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позовній заяві зазначено, що 14.06.2007р. між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «МетаБанк», та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 84А, згідно з умовами якого позичальнику був наданий кредит в сумі 167 092,20 грн. на термін до 14.06.2014 р. включно, зі сплатою відсотків у розмірі 17,5 % річних. Банк свої обов'язки за кредитним договором виконав та надав позичальнику грошові кошти. Згідно з п.2.1 кредитного договору, позичальник взяв на себе зобов'язання повністю погасити отриманий кредит та сплатити банку відсотки за користування кредитом відповідно до умов договору.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором відповідно до п.1.5 кредитного договору між Банком та ОСОБА_2 як поручителем було укладено договір поруки № 805 від 13.03.2009р., згідно з яким поручитель ОСОБА_2 зобов'язалася перед кредитором відповідати по зобов'язанням позичальника ОСОБА_3, які виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов'язань. Відповідачем ОСОБА_3 було порушено умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 15.05.2014 року виникла заборгованість по договору у розмірі 158 566,22 гривень, що складається із заборгованості за кредитом - 80 903,21 гривень, заборгованості за відсотками - 15 760,59 гривень, пені - 61 902,42 гривень. 12.02.2015 року представник позивача надав до суду уточнений розрахунок заборгованості, згідно якого станом на 22.06.2014 року за кредитним договором № 84А від 14.06.2007 року виникла заборгованість на загальну суму - 158 528,47 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту: 80 903,21 гривень; заборгова-

ності за відсотками - 15 760,59 гривень; пені - 61 864,67 гривень. Оскільки позичальником та поручителем належним чином не виконувалися грошові зобов'язання, передбачені умовами кредитного договору та умовами договору поруки, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 158 528,47 гривень та судові витрати.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 24 лютого 2015 року позов задоволено в повному обсягу.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила його скасувати в частині стягнення з неї заборгованості солідарно з позичальником та відмовити в позові Банку до неї.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і ці обставини не оспорюються сторонами, що між АБ «Металург» та ОСОБА_3 існують кредитні відносини, що випливають із кредитного договору № 84А, згідно з умовами якого позичальнику було надано кредит в сумі 167 092,20 грн. на термін до 14.06.2014 р. включно, зі сплатою відсотків у розмірі 17,5 % річних. Отримання цих коштів не заперечував ОСОБА_3

Між АБ «Металург» та ОСОБА_2 як поручителем було укладено договір поруки № 805 від 13.03.2009р., згідно з яким поручитель ОСОБА_4 зобов'язалася перед кредитором відповідати по зобов'язанням позичальника ОСОБА_3, які виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов'язань.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 неналежним чином виконував умови кредитного договору, не дотримуючись графіку погашення кредиту та відсотків, у нього утворилась заборгованість у сумі 158 528,47 гривень, яку банк просив стягнути з позичальника та поручителя в солідарному порядку.

Задовольняючи цей позов Банку, суд першої інстанції виходив із того, що є доведеним порушення позичальником умов кредитного договору та утворення заборгованості у вказаному розмірі, а поручитель на письмову вимогу банку також не здійснив погашення боргу за позичальника, а тому стягнув заборгованість в солідарному порядку з обох відповідачів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 наголошує на тому, що позивачем не доведено, що відбулось правонаступництво від АБ «Металург», з яким були укладені кредитний договір та договір поруки, до ПАТ «МетаБанк», яким заявлено позов.

Дослідивши вказані доводи апеляційної скарги, колегія встановила наступне.

Відповідно до п. 1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства «МетаБанк», воно виступає правонаступником по всіх правах та зобов»язаннях ВАТ «МетаБанк», створеного в результаті реорганізації Акціонерного банку «Металург» шляхом перетворення його у відкрите акціонерне товариство на підставі рішення установчих зборів засновників. Зміна найменування Банку здійснена з метою приведення його діяльності до вимог ЗУ «Про акціонерні товариства».

Статтею 108 ЦК України визначено, що перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходить

усе майно, усі права та обов»язки попередньої юридичної особи.

Статтею 26 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що Банк може бути реорганізований за рішенням власників банку. Реорганізація може здійснюватись шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення. У разі реорганізації банку шляхом перетворення до таких правовідносин не застосовуються норми законодавства щодо припинення юридичної особи.

Також пунктом 1.2 Положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 27 червня 2008р. № 189 визначено, що перетворення банку - зміна його організаційно-правової форми без застосування норм законодавства щодо припинення юридичної особи. При цьому, до правонаступника юридичної особи, що створюється в результаті реорганізації, переходить усе майно, усі права та обов»язки попередньої юридичної особи.

Крім того, відповідно до абз. 2 пункту 6 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996р. № 118 (у редакції постанови КМУ від 22.06.2005р. № 499), у разі перетворення юридичної особи за правонаступником зберігається її ідентифікаційний код.

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, код ЄДРПОУ АБ «Металург» 20496061, та такий же код ЄДРПОУ має АТ «МетаБанк» і ПАТ «МетаБанк», що свідчить про той факт, що перетворення АБ «Металург» у АТ і ВАТ «МетаБанк» та в подальшому в ПАТ «МетаБанк» відбувалось без припинення попередньої юридичної особи, а отже має місце повне правонаступництво всіх прав та обов»язків ПАТ «МетаБанк» після реорганізації АБ «Металург».

Відповідно до змісту ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд може вийти за межі апеляційної скарги у тому випадку, коли судом порушено норми матеріального і процесуального права, які є безумовною підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Згідно з положеннями частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя.

Згідно з викладеною в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014р. у справі № 6-53цс14, правовою позицією щодо застосування ч. 4 ст. 559 ЦК України, визнано, що з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов»язань застосоване в другому реченні частини 4 статті 559 ЦК України словосполучення «пред»явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред»явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Так, у справі, яка переглядається, договір поруки від 13 марта 2009р. з ОСОБА_4 діє до настання першої із таких подій - виконання зобов»язання в повному обсязі позичальником або поручителем. Тобто він діє до повного припинення всіх зобов»язань боржника за кредитним договором.

Отже, в договорі поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється. Відтак, у цьому випадку діє положення щодо пред»явлення позову до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов»язання

боржником.

За умовами кредитного договору строк остаточного повернення кредиту та нарахованих відсотків настає 14.06.2014р. та згідно з графіком погашення кредиту щомісячні платежі нараховані саме по цю дату ( а.с. 10-13).

Не зважаючи на визначення дати повернення кредиту, з наданого Банком до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за кредитом та відсотками позивач вирахував станом на 09.09.2013р., вказавши, строк погашення кредиту настав 09.09.2013р. ( а.с. 5-7).

З розрахунку вбачається, що ОСОБА_3 здійснив останні платежі: по тілу кредиту - 22.02.2012р., по відсоткам - 14.02.2012р. Більше платежів позичальник не здійснював.

З»ясовуючи вказані обставини, колегія встановила, що рішенням Малого кредитного комітету від 07.08.2013р. було змінено строк кредитування на дату - 07.09.2013р.

У зв»язку з прийняттям вказаного рішення Малим кредитним комітетом Банком було направлено ОСОБА_4 лист-вимогу № 52-0202/1261 БТ від 09.08.2013р., у якій повідомлялось поручителя про наближення дати повернення кредиту до 07.09.2013р. та пропонувалось негайно погасити всю суму заборгованості. Цю вимогу ОСОБА_4 отримала, але не виконала.

В ході слухання справи ПАТ «МетаБанк» надав оновлений розрахунок заборгованості станом на 22.06.2014р., в якому зазначено, що строк погашення кредиту настав 09.09.2013р. та саме на цю дату визначено заборгованість по відсоткам та тілу кредиту, які були предметом дослідження судом першої інстанції ( а.с. 153-156).

При апеляційному розгляді справи представник Банку надав інше рішення Малого кредитного комітету від 30.08.2013р., яким було визнано таким, що втратило силу рішення від 07.08.2013р. про зміну строку кредитування. Тому Банк в письмових поясненнях зазначив, що дійсною датою погашення кредиту залишилась дата, визначена договором - 14.06.2014р.

Проте, колегія вважає, що в такому разі мав продовжувати діяти графік погашення заборгованості до 14.06.2014р. та, відповідно, повинно було бути відображено в розрахунку щомісячне нарахування тіла кредиту, його поступове накопичення у разі несплати, та відображено подальше нарахування процентів за користування кредитними коштами до 14.06.2014р., але в новому розрахунку так і залишилась як вся сума достроково розрахованого кредиту станом на 09.09.2013р., так і нараховані на цю дату проценти.

Крім того, не було сповіщено поручителя про відновлення попередньої дати погашення кредиту - 14.06.2014р., якій відповідний лист про скасування рішення Малого кредитного комітету від 07.08.2013р. не направлявся.

Таким чином, вказані обставини свідчать, що фактично рішення Малого кредитного комітету від 30.08.2013р., якщо воно в дійсності і приймалось у той час, яким датовано, носило формальний характер та не скасувало зміненої дати дострокового погашення кредиту - 07.09.2013р.

Отже, пред»явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов»язання і був зобов»язаний пред»явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Спрямувавши 09.08.2013р. ОСОБА_2 вимогу про дострокове погашення кредиту, банк повинен був пред»явити позов до неї протягом шести місяців від

визначеної дати дострокового повернення кредиту, тобто до 07.02.2014р. Але з позовом до поручителя як солідарного боржника звернувся до суду 23.06.2014р., тобто з пропуском шестимісячного строку.

Вказані обставини свідчать про те, що у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука ОСОБА_4 по зобов»язаннях ОСОБА_3 припинилась, що є підставою для відмови в позові, заявленого до поручителя.

Відповідна правова позиція щодо застосування ч. 4 ст. 559 ЦК України викладена в постановах Верховного Суду України від 21 січня 2015р. та від 17 вересня 2014р., яку слід обов»язково враховувати при розгляді справ судами за відповідними правовідносинами, які регулюються цією нормою матеріального права.

Беручи до уваги все вищевикладене, колегія вважає, що є підстави для виходу за межі апеляційної скарги, оскільки припустившись неповноти в дослідженні обставин справи щодо строку погашення кредиту, суд не застосував до спірних правовідносин ч. 4 ст. 559 ЦК України і це призвело до неправильного вирішення справи у правовідносинах з відповідачем ОСОБА_2

Таким чином, у відповідності до вимог п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду скасуванню в частині покладення на поручителя обов»язку щодо погашення заборгованості за кредитним договором солідарно з позичальником ОСОБА_3 і в частині стягнення з неї судових витрат, та в задоволенні позовних вимог банку до поручителя слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 24 лютого 2015 року у цій справі скасувати в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_2 в солідарному порядку з боржником ОСОБА_3, а також в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору.

Відмовити в задоволенні позову ПАТ «МетаБанк» до ОСОБА_2.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Маловічко С.В.