Провадження №2/193/142/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

03 березня 2015 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Патинка А.Г.

при секретарі Мішура Т.Л.,

особи, які беруть участь по справі

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача -

Товариства з обмеженою

відповідальністю «Степове» Пересунько А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Степове", третя особа: відділ Держземагентства у Софіївському районі Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року представник позивача ОСОБА_1, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаною заявою, 09 лютого 2015 року подала до суду уточнену позовну заяву, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач порушує свої договірні зобов'язання за договором оренди земельної ділянки від 03 травня 2012 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Степове», який зареєстрований у відділі Держкомзему в Софіївському районі 30 липня 2012 року № запису 01557, шляхом затримки сплати орендної плати за останні два роки, що вказує на систематичний характер, на думку позивача порушував вимоги ст.ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» п. «д» ч. 1 ст. 141 Закону України, Конституцію та норми Конвенції про захист прав та свобод людини від 20.03.1952 р., в частині мирного володіння своїм майном, в зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» вважає договір оренди земельної ділянки від 03 травня 2012 року укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Степове» має бути розірваний достроково за рішенням суду. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилається на наступні докази : договір оренди земельної ділянки від 03 травня 2012 року, зареєстрований у відділі Держкомзему в Софіївському районі 30 липня 2012 року, претензії направлені відповідачу, довідку Держземагентства у Софіївському районі Дніпропетровської області про оцінку землі, які, на її думку, підтверджують порушення відповідачем норм чинного законодавства.

Представник відповідача позовні вимоги не визнає, надала суду заперечення, згідно з якими зазначила, що орендна плата позивачу на час розгляду справи в суді виплачена, за період 2013 року є рішення судів у яких вирішений аналогічний спір.

Представник позивача -ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що відповідач систематично порушує умови договору оренди, відповідач сплатив оренду плату після звернення до суду з позовом.

Представник відповідача -Пересунько А.Г. заперечує проти позову, так- як невиплати орендної плати не було, а була затримка виплати орендної плати.

Третя особа - відділ Державного земельного агентства у Софіївському районі проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності їх представника, про що надали до суду відповідну заяву.

Вислухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити із наступних підстав:

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні за матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 8,68 га., що розташована на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.42). 03 травня 2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Степове» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років, який зареєстрований у відділі Держкомзему в Софіївському районі 30 липня 2012 року № запису 01557, що підтверджується договором оренди земельної ділянки та актом приймання -передачі земельної ділянки в оренду до Договору оренди земельної ділянки (а.с. 9-11). Орендна плата складає у грошовому виразі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01 січня кожного року, за який нараховується орендна плата, що відповідає 8110,19 грн. До розміру орендної плати включена сума, яка дорівнює розміру податку на доходи орендодавця, які він повинен сплатити до бюджету згідно з чинним законодавством. Вказана сума прибуткового податку не сплачується орендодавцеві, а перераховується Орендарем до відповідно бюджету, згідно з чинним законодавством України. Орендна плата виплачується орендарем до 31 грудня кожного року дії Договору оренди (п.4.4 Договору оренди земельної ділянки) (а.с. 9).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 2 ст.651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України (2755-17).

Частина 1 статті 24 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону за умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Пунктом 12.4 Договору оренди земельної ділянки передбачено, що дія чинного Договору припиняється за взаємною згодою сторін, при умові письмового попередження зацікавленої у цьому стороні не пізніше ніж за 180 днів, та за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок не виконання іншою стороною обов'язків, передбачених чинним Договором, внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.

Таким чином, сторонами при укладенні договору узгоджено порядок розірвання договору.

Слід зазначити, що сторони договору не передбачили можливість дострокового його розірвання у разі затримки виплати орендної плати.

Взаємна згода сторін на розірвання договору відсутня, тому спірний договір може бути розірваний судом лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Із системного аналізу указаних норм слідує, що підставою для дострокового розірвання договору оренди з підстав визначених законом є систематична несплата орендної плати.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в Постанові від 12.12.2012 року.

В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано жодних доказів, що Орендарем систематично несплачується орендна плата, так як за 2014 рік орендна плата за користування земельною ділянкою позивачу ТОВ «Степове» сплачена повністю, що підтверджується відомостями виплати паїв та відомостями на видачу зернових (а.с. 88-92), так і поясненнями учасників процесу, аналогічна виплата орендної плати була проведена і за 2013 рік, але як і за 2014 рік виплата орендної плати проведена із затримкою.

На основі аналізу вказаних норм суд вважає, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини, вимагають саме систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди, а не її затримки.

Відповідно п. 4.4 договору оренди земельної ділянки від 03 травня 2012 року орендна плата виплачується орендарем до 31 грудня кожного року дії Договору оренди.

За умовами договору оренди в п.4.7 викладено, що у разі не внесення орендної плати в строки, визначені чинним договором, стягується пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочення, однак позивач таких вимог не заявляє, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог.

Таким чином, сторони договору домовились між собою, що за затримку орендної плати у вигляді пені за кожний день затримки буде діяти п.3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, а саме сплата неустойки, тобто пені, а не п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України - припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, що спростовує доводи позивач про систематичну невиплату орендної плати, і таким чином порушень відповідачем права позивача в частині мирного володіння ним своїм майном судом не встановлено.

Поскільки договір оренди від 03 травня 2012 року є дійсним, строк його дії не закінчився, порушення умов договору, які відповідно до п. 12.4 договору оренди землі, могли б стати підставою для розірвання договору судом, представником позивача не надано, систематичну невиплату орендної плати відповідачем, представником позивача не доведена, поскільки була лише затримана виплати орендної плати за відповідні періоди, за що по умовах договору передбачена матеріальна відповідальність, суд не вбачає підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеної між сторонами, так як відсутня саме систематична несплата орендної плати ТОВ «Степове» орендодавцю, а отже, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, а саме якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги представника позивача в частині стягнення з відповідача судових витрат, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп., які позивач поніс за вимогу стягнути з відповідача невиплачену суму орендної плати, а відповідач виплатив орендну плату тільки після звернення позивача до суду. В іншій частині вимог про стягнення судового збору відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України необхідно відмовити як необґрунтованих.

Тому позовні вимоги по стягненню судових витрат з відповідача на користь позивача підлягаю частковому задоволенню.

На підставі ст. 141 ЗК України, ст.ст. 611, 651 ЦК України, ст.24-25 Закону України «Про оренду землі» та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог представника позивача ОСОБА_1, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Степове", третя особа: відділ Держземагентства у Софіївському районі Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди землі - відмовити.

Позовні вимоги про стягнення судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Степове" на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 243,60 грн., в іншій частині позовних вимог про стягнення судових витрат відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Г.Патинка