АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Єлізаренко І.А.

суддів Гайдук В.І., Калиновського А.Б.

за участі секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про встановлення факту проживання однією сімєю та зміну черговості отримання права на спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю та зміну черговості отримання права на спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона з лютого 2008 року проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6М, по день його смерті 01 квітня 2014 року. ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, який був розірваний 24 лютого 2009 року, актовий запис №94. Зазначила, що до лютого 2013 року вони проживали у квартирі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, 27/40. До дня смерті ОСОБА_7 - 01 квітня 2014 року проживали разом у належній їй квартирі АДРЕСА_1. Весь цей час вони вели спільне домашнє господарство, сімейний бюджет, проводили разом відпочинок, відзначали свята, разом виховували її сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_6 помер 01 квітня 2014 року, після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями першої черги за законом є батьки померлого - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які звернулись із заявою про прийняття спадщини після смерті сина, ОСОБА_6 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 Також із заявою про прийняття спадщини звернулася і вона, оскільки вважає, що має право на спадкування за законом нарівні зі спадкоємцями першої черги, так як проживала разом зі спадкодавцем однією сім'ю без реєстрації шлюбу більше ніж пять років, тому просила встановити факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_6, який помер 01 квітня 2014 року, з лютого 2009 року по день його смерті 01 квітня 2014 року, та визнати за нею право на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_6, який помер 01 квітня 2014 року, більше п'яти років до часу відкриття спадщини, а саме: з лютого 2009 року по 01 квітня 2014 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати частково в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 24 лютого 2009 року було розірвано (а.с.13).

01 квітня 2014 року ОСОБА_6 помер (а.с.58, 60).

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, ОСОБА_4 посилалася на те, що вона та ОСОБА_6, який помер 01 квітня 2014 року, проживали разом однією сімєю без реєстрації шлюбу з лютого 2009 року по 01 квітня 2014 року (а.с.3-6). З матеріалів справи вбачається, 07 квітня 2014 року позивач, ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 (а.с.10, 54).

23 квітня 2014 року ОСОБА_3М - мати померлого ОСОБА_6, також звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_6 (а.с.59-61).

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися сталі відносини, що притаманні подружжю.

Згідно розяснень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру, тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до пояснень свідків, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, який помер 01 квітня 2014 року, проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з лютого 2009 року за адресою АДРЕСА_2 (а.с.67, 68).

Згідно довідки КП «ЖЕП №43» про склад сімї з 08 лютого 2013 року ОСОБА_6 був зареєстрований у квартиру позивача за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.12, 20).

Судом встановлено, підтверджується поясненнями свідків, в судовому засіданні, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 проживали разом однією сімєю без реєстрації шлюбу з лютого 2009 року до дня смерті ОСОБА_6 01 квітня 2014 року, вели спільне домашнє господарство, мали спільний сімейний бюджет, відзначали разом свята.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд правильно задовольнив частково позовні вимоги ОСОБА_4 щодо встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з лютого 2009 року по 01 квітня 2014 року.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_4 проживала разом із ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу, починаючи з жовтня 2011 року по його день смерті 01 квітня 2014 року є безпідставними, жодними належними доказами по справі не підтверджуються та спростовуються наданими поясненнями свідків по справі.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді