УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді: БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі: Ізвольській С.С.

з участю представника ПАТ «Універсал Банк» - Карачуна С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 25.05.2015 року у справі № 802/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення заборгованості (м. Київ, третейський суддя Волошинович О.П.), -

в с т а н о в и в:

Заявник - ОСОБА_2 звернувся з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 25.05.2015 року, ухваленого у справі №802/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Заява обґрунтована наступними обставинами.

11.09.2007 року між ВАТ "Банк Універсальний" (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №7-1/165-к07.

Крім цього, 11.09.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до п. 1, якого ОСОБА_2, як поручитель, зобов'язався перед кредитором відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_3, що випливають з Кредитного договору №7-1/165к-07 від 11.09.2007 року.

З підстав неналежного виконання ОСОБА_3 умов Кредитного договору, ПАТ «Універсал Банк» звернувся з позовом до третейського суду про стягнення заборгованості з поручителя - ОСОБА_2

25.05.2015 року третейським судом було ухвалено рішення, яким позов ПАТ «Універсал Банк» був задоволений повністю, стягнуто заборгованість за Кредитним договором з ОСОБА_2 (поручителя).

Проте, заявник зазначає, що як і в Кредитному договорі від 11.09.2007 року, так і в Договорі поруки від тієї ж дати третейських застережень не містилося, третейське застереження з'явилося у Додаткових угодах до Кредитного договору від 09.04.2014р. та у новій редакції Договору поруки від 09.04.2014р. - після внесення змін до Закону України «Про захист прав споживачів», всупереч вимог зазначеного Закону.

Крім того, заявник посилається на те, що рішення третейського суду від 25.05.2015 року про стягнення із заявника заборгованості за кредитним договором ґрунтується на відносинах поручительства, які у встановленому законом порядку було припинено з 09.04.2014 року - у зв'язку зі збільшенням зобов'язань поручителя без його згоди, що встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28.07.2015 року, яке набрало законної сили 10.08.2015 року ( визнано припиненим договір поруки від 11.09.2007 року зі змінами та доповненнями).

У зв'язку з цим рішення третейського при Асоціації українських банків від 25.05.2015 року в справі № 802/15 прийнято у спорі не передбаченому третейською угодою - так як в момент укладення третейської угоди (09.04.2014 року) договір поруки припинився.

В судове засідання заявник не з'явився, проте, надіслав письмові пояснення із заявою, відповідно до яких просив рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 25.05.2015 року у справі № 802/15 скасувати повністю, підтримавши заяву, справу розглядати у його відсутність.

Представник Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" Карачун С.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду, з підстав необґрунтованості вимог заявника.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином.

Вислухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, матеріали справи №802/15, які надійшли з третейського суду, оцінивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

25.05.2015 року рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі №802/15 (третейський суддя Волошинович О.П.) позов Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу було задоволено; вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" суму заборгованості в розмірі 157 479,10 Доларів США; стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" 25500,00 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом.

З тексту рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 25.05.2015 року, а також матеріалів третейської справи убачається, що підставою позову Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було неналежне виконання позичальником (ОСОБА_3) умов Кредитним договором №7-1/165-к07., а також порушення поручителем (ОСОБА_2) умов договору поруки №7-1/165-к07від 18.04.2013 р.

Як вбачається з матеріалів третейської справи №802/15, 11.09.2007 року між ВАТ "Банк Універсальний" (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №7-1/165-к07.

11.09.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до п. 1, якого поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_3, що випливають з Кредитного договору №7-1/165к-07 від 11.09.2007 року.

В подальшому до кредитного договору були неодноразово внесені зміни, а саме:

1)Додатковою угодою №1 від 22.05.2009 року до Основного договору;

2)Додатковою угодою №2 від 22.05.2009 року до Основного договору;

3)Додатковою угодою №3 від 28.05.2010 року до Основного договору;

4)Додатковою угодою №4 від 09.06.2010 року до Основного договору;

5)Додатковою угодою №5 від 09.06.2010 року до Основного договору;

6)Додатковою угодою №6 від 06.07.2012 року до Основного договору;

7)Додатковою угодою №7 від 07.06.2013 року до Основного договору;

8)Додатковою угодою №8 від 09.04.2014 року до Основного договору;

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Відповідно до п. 8.2 Додаткової угоди №8 від 09.04.2014 року до Основного договору, усі вимоги які виникають при виконанні даного договору, або у зв'язку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди.

09.04.2014 року було укладено Договір поруки (в новій редакції) між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2, згідно з п. 5.4, якого було зазначено, що всі вимоги які виникають при виконанні даного договору, або у зв'язку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди.

Отже, третейська угода була укладена 09.04.2014р.

Частина 2 ст. 1 Закону України «Про третейські суди» передбачає, що до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 6 Закону України "Про третейські суди" визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України "Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" частину першу статті 6 Закону України "Про третейські суди" доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Отже, на час укладання сторонами третейської угоди (09.04.2014 року) Закон України "Про третейські суди" містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі, споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Таким чином, третейське застереження в кредитному договорі (третейська угода) укладена в порушення вимог пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди" .

Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При ухваленні постанови Верховного Суду України у справі № 6-64цс15 від 20.05.2015р. Верховний Суд України виклав правову позицію: «Законом України "Про внесення змін до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" частину першу статті 6 Закону України "Про третейські суди" доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року. Отже на час укладання кредитного договору (15 листопада 2011 року) Закон України "Про третейські суди" містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). З огляду на наведене, суди дійшли правильного висновку про те, що третейське застереження в кредитному договорі, укладеному після набрання чинності вказаним Законом, було укладено в порушення вимог пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди", і в цій частині кредитний договір слід визнати недійсним».

Крім цього, у постанові Верховного Суду України у справі № 6-856цс15 від 02.09.2015р. викладена правова позиція щодо непідвідомчості спорів третейським судам:

Відповідно до статті 3895 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону. Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Рішення третейського суду, про скасування якого просив заявник, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону.

Суди, розглядаючи заяву про скасування рішення третейського суду на вказану обставину не звернули уваги та відмовили у її задоволенні, помилково пославшись на те, що спір, який виник між сторонами, не є спором щодо захисту прав споживачів.

Оскільки заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча».

Законом України «Про третейські суди» та ст. 389-5 Цивільного процесуального Кодексу України передбачено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме:

1)справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3)третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4)склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього

Закону;

5)третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Оскільки третейська угода, викладена у вигляді третейського застереження в Кредитному договорі, була укладена в порушення вимог пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди", справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не була підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Відповідно, рішення третейського суду підлягає скасуванню на підставі п. 1) ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України.

Не може бути підставою для скасування рішення третейського суду зазначена заявником обставина про наявність рішення суду, яким припинено поруку з наступних підстав.

Відповідно до ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28.07.2015 року, яке набрало законної сили 10.08.2015 року у справі 466/3892/15-ц визнано припиненим договір поруки від 11.09.2007 року зі змінами та доповненнями від 07.06.2013 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Універсал Банк» з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за Кредитним договором №7-1/165-к07.

Отже, рішення компетентного суду ухвалено після ухвалення рішення третейським судом, а припинення поруки має наслідком або наявність правових підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або для визнання виконавчого листа (якщо він був виданий) таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи вищенаведене та керуючись Законом України «Про третейські суди», ст.ст. 10, 60, 209, 210, 360-7, 389-4, п. 1) ч. 2 ст. 389-5, ст. 389-6 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 25.05.2015 року у справі № 802/15 за позовом Публічного акціонерного банку «Універсал Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення боргу (м. Київ, третейський суддя Волошинович О.П.) - скасувати.

Ухвала суду про скасування рішення третейського суду або про відмову в його скасуванні може бути оскаржена у порядку, визначеному ЦПК України для оскарження рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі проголошення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: