Справа № 1319/8009/12 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/2937/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Павлишина О.Ф., Савуляка Р.В.

секретаря Гацій І.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 травня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", ОСОБА_5 про визнання договору поруки та договору іпотеки недійсними,-

встановила:

Позивач ПАТ "Універсал Банк" в серпні 2012 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 049-2008-298 від 28.02.2008 р. в сумі 36219,40 дол. США, що по курсу НБУ станом на день здійснення розрахунку становить 290312,30 грн. (т. 1 а.с. 201).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.02.2008 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №049-2008-298, згідно умов якого останньому передано від банку грошові кошти в сумі 28000,00 дол. США, з кінцевим строком повернення кредиту до 10.02.2038 р., під 12,45% річних. Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 28.02.2008 р. укладено договір поруки № 049-2008-298-Р з ОСОБА_6., а також договір поруки № 049-2008-298-Р/1 з ОСОБА_3 Відповідачі взяті на себе зобов'язання за договорами не виконали, станом на момент звернення в суд із позовом виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 36219,40 доларів США, з них: 235,20 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; 27423,91 дол. США - сума дострокового стягнення кредиту; 8560,29 дол. США - заборгованість по відсотках.

Відповідач ОСОБА_6 звернулася із зустрічним позовом до ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_5, вимоги по якому уточнивши, просила визнати недійсним договір поруки № 049-2008-298-Р від 28.02.2008р., укладений між нею та ПАТ "Універсал Банк", а також договір іпотеки від 28.02.2008р., стягнути із відповідачів моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

Вимоги обгрунтовувала тим, що не давала згоди ОСОБА_5 (колишньому чоловіку) на укладення договору кредиту, який не можна вважати дрібним побутовим договором, крім того отриманими коштами останній розпорядився самовільно; договору поруки вона не підписувала, а тому не може нести відповідальність за невиконання ОСОБА_5 умов кредитного договору; договір іпотеки укладений без дозволу органу опіки та піклування, тобто без врахування інтересів малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1., який як член сім'ї відповідача мав право на користування квартирою (т. 1 а.с. 88-92, 227-230).

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 07 травня 2014 року первісний позов Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" 36 219 доларів США 40 центів, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 07.05.2014 року еквівалентно 422 004 гривні 79 коп., заборгованості за кредитним договором № 049-2008-298 від 28.02.2008 р. та понесені судові витрати в сумі 2 903 гривні 12 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", ОСОБА_5 про визнання договору поруки та договору іпотеки недійсними - відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3, вважає, що оскаржуване рішення в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_3 є незаконним та необґрунтованим.

В апеляційній скарзі зазначає, що божник та його поручителі почали допускати порушення умов договору кредиту ще у вересні 2009 року.

19.03.2010 року банк надіслав йому вимогу про повернення заборгованості та попередив про наслідки невиконання такої.

Після пред"явлення цієї вимоги банк звернувся з позовом до суду поза межами строку, встановленого ст. 559 ЦК України, тому порука на момент розгляду справи була припиненою.

Покликається на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у Постанові від 29 січня 2014 року справа № 6-155цс13, за якою порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителів.

Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 травня 2014 року в частині солідарного стягнення заборгованості із ОСОБА_3 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову до ОСОБА_3 - відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3. та його представника ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5 на підтримання доводів апеляційної скарги, а також пояснення представника позивача ОСОБА_2 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить переконання, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань перед позивачем не виконав, прострочив погашення поточних платежів по кредиту та нарахованих відсотках, не повернув отриманий кредит та виходячи з того, що кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, суд прийшов висновку, що заборгованість за кредитними договорами в сумі 36219,40 доларів США, що еквівалентно в національній валюті за курсом НБУ станом на 07.05.2014 року 422004,79 грн., підлягає стягненню на користь позивача солідарно із відповідачів, як позичальника та фінансових поручителів.

Крім цього, суд відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 про визнання недійсним договору поруки № 049-2008-298-Р від 28.02.2008р., укладеного між нею та ПАТ "Універсал Банк", а також договору іпотеки від 28.02.2008р., оскільки відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 2966 від 23.09.2013 р., вона є виконавцем підпису на оспорюваному договорі поруки, при цьому в матеріалах справи є її заява про надання згоди на укладення чоловіком договору іпотеки.

Оскільки апелянт ОСОБА_3 не погоджується та оскаржує рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 травня 2014 року лише в частині солідарного стягнення з нього заборгованості за кредитним договором та судових витрат, тому колегія суддів, за правилами ст. 303 ЦПК України, оскаржуване рішення в іншій частині не перевіряє.

Виходячи з наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, колегія суддів не в повній мірі погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та беззаперечно встановлено судом першої інстанції 28.02.2008 р. між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 049-2008-298 від 28.02.2008 р., відповідно до умов якого банк надав відповідачу ОСОБА_5 кредит в розмірі 28000,00 доларів США з кінцевим строком повернення кредиту до 10.02.2038 р., під 12,45% річних, для придбання житла - квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 10-15).

Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 28.02.2008 р. між банком та ОСОБА_6., а також ОСОБА_3 укладено окремі договори поруки № 049-2008-298-Р та № 049-2008- 298-Р/1 відповідно, згідно умов яких вони є поручителями по зобов'язаннях ОСОБА_5

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.ст. 629, 638 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК Українивизначено якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу ОСОБА_5 вказаний кредит у обумовленій в договорі сумі, що підтверджується заявою про видачу готівки від 28.02.2008 р. (т. 1 а.с. 26).

В свою чергу, згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до п.п. 5.3.1, 5.3.2 кредитного договору позичальник ОСОБА_5 взяв на себе зобов'язання належним чином виконувати умови кредитного договору, повернути банку кредит у повному обсязі, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, а також у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строк та на умовах, що визначені цим договором.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобоз"язання.

Вимоги за кредитним договором відповідач та його фінансові поручителі належним чином не виконували, внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 36219,40 доларів США, з них: 235,20 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; 27423,91 дол. США - сума дострокового стягнення кредиту; 8560,29 дол. США - заборгованість по відсотках (т. 1 а.с. 6-7).

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України).

За договором поруки № 049-2008-298-Р/1 від 28.02.2008 року відповідач ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання відповідати за виконання ОСОБА_5 умов кредитного договору та зобов'язався нести солідарну відповідальність у випадку невиконання чи неналежного виконання останнім умов кредитного договору.

Пунктами 1.3, 1.4 договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу ( в тому числі суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК Українипорука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Відповідно до п. 4.1 договору поруки від 28 лютого 2008 року №049-2008-298-Р/1 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та припиняється із припиненням всіх зобов'язань Боржника за основним договором, що забезпечується такою порукою.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 березня 2010 року позивач ПАТ "Універсал Банк" надсилав позичальнику та поручителю ОСОБА_3 вимоги про погашення, протягом тридцяти днів з моменту отримання, заборгованості по кредитному договору № 049-2008-298 (т. 1 а.с. 34).

02.08.2012 року банк пред'явив до боржника й поручителів позов про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 05.06.2012 року.

Правова позиція щодо припинення дії поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України викладена у постанові Верховного Суду України № 6-53цс-14 від 17.09.2014 року, де зокрема зазначено, що аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 звертався з окремим позовом у Залізничний районний суд м. Львова до відповідачів ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_5 про припинення договору поруки, і рішенням вказаного суду від 26.03.2013 року (справа № 1309/8672/12), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27.08.2013 року, у позові відмовлено за безпідставністю позовних вимог (т. 2 а.с. 32-36).

Виходячи із ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, доводи відповідача ОСОБА_3 на припинення договору поруки №049-2008-298-Р/1 від 28.02.2008 року правильно відхилені судом першої інстанції, як безпідставні.

В свою чергу, положеннями ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч. 3 ст. 554 ЦК Україниособи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, у разі укладення різних договорів поруки з різними поручителями, поручителі несуть солідарну відповідальність лише з боржником та не відповідають солідарно між собою.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення положень ст. ст. 213-214 ЦПК Українине звернув уваги на те, що у даному випадку поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою, так як відсутня їх спільна порука, оскільки між банком та поручителями укладено окремі договори поруки.

Стягнення солідарно заборгованості з позичальника та поручителів за наявності укладених окремо з кожним поручителем договорів поруки не ґрунтується на законі, однак це не свідчить про наявні підстави для відмови в задоволенні позову ПАТ "Універсал Банк", оскільки на підставі ст. 16 ЦК України, визначення способу захисту порушеного права належить до компетенції суду і з огляду на це суд, за умови доведеності позовних вимог, має визначити передбачений законом чи договором спосіб захисту порушених прав позивача.

Таким чином, суд першої інстанції на зазначене увагу не звернув, одночасно стягнув в користь позивача заборгованість солідарно з позичальника ОСОБА_5 та фінансових поручителів ОСОБА_6. та ОСОБА_3, а відтак, оскаржуване рішення підлягає зміні в цій частині шляхом стягнення заборгованості в користь кредитора солідарно із боржника та кожного поручителя окремо.

Крім цього, суд першої інстанції помилково стягнув солідарно з відповідачів в користь позивача судовий збір, оскільки відповідно до ст.ст. 541, 543 ЦК України передбачена солідарна відповідальність лише за виконання обов"язку, який встановлений законом або договором.

В свою чергу, у ст. 88 ЦПК України не передбачено право солідарної вимоги або солідарного обов"язку на присудження з другої сторони понесених іншою стороною судових витрат, тому судові витрати підлягають до стягнення з кількох відповідачів у відповідній частині.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 07 травня 2014 року - змінити.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором № 049-2008-298 від 28.02.2008 р. в сумі 36219 доларів США 40 центів, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 07.05.2014 року еквівалентно 422004 гривні 79 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором № 049-2008-298 від 28.02.2008 р. в сумі 36219 доларів США 40 центів, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 07.05.2014 року еквівалентно 422004 гривні 79 коп.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" понесені судові витрати в сумі 2903 грн. 12 коп.

Врешті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: О.Ф. Павлишин

Р.В. Савуляк