25.05.2015 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Шестака О.I.,
при секретарі Зайцевiй В.Г.,
розглянувши в відкритому судовому засiданнi в м. Харковi цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Олiйник Сергiя Михайловича про вiдшкодування шкоди, -
В обгрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказав, що 07.10.2010 р. в 00:15 год. ОСОБА_2 рухався по пр. Л. Свободи зi сторонни пр. Перемоги по напрямку вул. Ахсарова на технiчно справному автомобiлi «Аудi», державний номер АХ3373АI, яким керував на пiдставi довiреностi. На дiлянцi дорогив районi будинку №37 по пр. Л. Свободи вiн здiйснив наїзд на позивача, коли останнiй пересiкав проїжджу частину по пiшоходному переходу злiва направо в напрямку руху автомобiлю. Внаслiдок цієї дорожньо-транспортної пригоди позивачу, вiдповiдно до висновку судово-медичної експертизи №1110-А/10 вiд 26.11.2010 р., спричиненi середнього ступеня тяжкостi тiлеснi ушкодження, а саме: закритий оскiльчатий перелом обох кiсток правої гомiлки в середнiй третинi зi змiщенням. Цi травми потягли за собою тривалий розлад здоров'я, а також тимчасову втрату працездатностi. Таким чином, вказує позивач, йому було спричинено iстотну моральну шкоду, а також шкоду здоров'ю. Вiн був позбавлений можливостi працювати, а також був вимушений сам оплачувати медикаменти i лiкування.
Позивач вказує, що внаслiдок цієї дорожньо-транспортної пригоди в Дзержинському ГУ МВС України було порушено кримiнальну справу за ч. 1 ст. 286 КК України за звинуваченням ОСОБА_2, по якiй ОСОБА_1 був визнаний потерпiлим. Згодом справу передано до Дзержинського районного суду м. Харкова, де вона тривалий час розглядалась.
18.02.2014 р., вказує позивач, судом було винесено постанову про закриття 18.02.201 4р.справи №1/638/106/14 в зв'язку зi спливом строкiв давностi.
В судовому засiданнi представник ОСОБА_1 позовнi вимоги пiдтримав, просив їх задовольнити в повному обсязi.
ОСОБА_2 в судовому засiданнi проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що провадження по кримiнальнiй справi за звинуваченням його по ч. 1 ст. 286 КК України було закрито в зв'язку з закiнченням строкiв давностi притягнення до кримiнальної вiдповiдальностi; його було звiльнено вiд кримiнальної вiдповiдальностi за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України в зв'язку з закiнченням строкiв давностi притягнення до кримiнальної вiдповiдальностi.
Заслухавши учасникiв, судового засiдання, дослiдивши матерiали справи, суд приходить до висновку, що позовнi вимоги ОСОБА_1 пiдлягають частковому задоволенню з наступних пiдстав.
Ст.ст. 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, в тому числі й в судовому порядку.
Судовим розглядом встановлено, що органами досудового розслiдування ОСОБА_2 звинувачувався в тому, що вiн 07.10.2010 р. в 00:15 год. керував на пiдставi довiреностi технiчно виправним автомобiлем «Аудi», державний номер АХ3373АI, який належить Євендiєву Джамалдiну Алiйовичу, на якому рухався по пр. Л. Свободи збоку пр. Перемоги в напрямку вул. Ахсарова в м. Харковi зi швидкiстю 60 км/год. На шляху слiдування, в районi будинку №37 по пр. Л. Свободи в м. Харковi, ОСОБА_2 грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 12.3 Правил дорожнього руху України i допустив наїзд на пiшохода ОСОБА_1, який пересiкав проїжджу частину злiва направо по ходу руху автомобiля. В результатi даної дорожньо-транспортної пригоди пiшоходу ОСОБА_1 завданi середнього ступеня тяжкостi тiлеснi ушкодження, якi потягли за собою тривалий розлад здоров'я в виглядi закритого оскiльчатого перелому обох кiсток правої гомiлки в середнiй третинi зi змiщенням. Цi травми потягли за собою тривалий розлад здоров'я, а також тимчасову втрату працездатностi. Порушення правил безпеки руху водієм ОСОБА_2 виразилось в тому, що вiн, керуючи транспортним засобом, при появi небезпеки в виглядi пiшохода ОСОБА_1, який переходив проїжджу частину злiва направо, не вжив своєчасних заходiв для зменшення швидкостi аж до зупинки керованого ним автомобiля, створивши небезпеку для iнших учасникiв дорожнього руху i допустивши наїзд на потерпiлого ОСОБА_1, спричинивши йому тшлеснi пошкодження середнього ступiня тяжкостi, якi викликали тривалий розлад здоров'я.
Ст. 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдані збитки внаслідок порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно ст. 28 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.
Суд вважає, що посилання вiдповiдача на те, що, оскiльки наявнiсть його вини в скоєннi ДТП, в результатi якої позивачу була завдана матерiальна шкода, не доведена, з нього не може бути стягнута вказана шкода, суд вважає безпiдставними.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Вiдповiдно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Вiдповiдно до ч. 1 вказаної статтi, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Ч. 5 ст. 1187 ЦК України визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Таким чином, ОСОБА_2, який заподiяв шкоду ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом джерелом пiдвищеної небезпеки на пiдставi довiреностi, має вiдшкодувати завдану шкоду незалежно вiд наявностi вини.
З ч. 5 ст. 1187 ЦК України вбачається, що звiльнення особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, вiд відповідальностi за завдану шкоду можливо тiльки в тому випадку, якщо вона доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року, із відповідними змінами, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 i 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслiдком дії джерела пiдвищеної небезпеки, незалежно вiд наявностi вини. При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено.
Пунктом 4 зазначеної постанови встановлено, що Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, в випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Таким чином, саме вiдповiдач має довести, що шкода потерпiлому була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Тiльки в цьому випадку вiн може бути звiльнений вiд відповідальностi за завдану джерелом пiдвищеної небезпеки шкоду.
Оскiльки ОСОБА_2 до суду не було надано жодного доказу, який свiдчив би завдання шкоди ОСОБА_1 в результатi наявностi в його дiях умислу або в результатi непереборної сили, суд вбачає всi пiдстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заподiяної останньому внаслiдок ДТП матерiальної шкоди.
Вiдповiдно до висновку експерта №1110-А/10, в зв'язку з подією 07.10.2010 р. у ОСОБА_1 мали мiсце пошкодження: забита рана потиличної областi вiдноситься до категорії легких тiлесних ушкоджень, якi спричинили короткочасний розлад здоров'я; закритий оскiльчатий перелом обох кiсток правої гомiлки в середнiй третинi зi зміщенням вiдноситься до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкостi за критерієм тривалостi розладу здоров'я. Цi ушкодження утворились вiд дії тупих твердих предметiв, в умовах ДТП, за обставин, вказаних в постановi про призначення експертизи.
Суду надано копію калькуляції вартостi лiкування ОСОБА_1 в вiддiленнi полiтравми з 07.10.2010 р. по 15.10.2010 (8 койко-днiв), яка склала 1459,76 грн. Також позивачем до суду надано квитанції за медичнi препарати, придбанi в перiод лiкування, на загальну суму 5202,49 грн.
Ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Суд вважає беззаперчним, що в результатi дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 було завдано значного болю i фiзичних страждань, однак доказiв, якi б пiдтвердили саме заявлений позивачем розмiр моральної шкоди, ОСОБА_1 до суду надано не було. В зв'язку з викладеним, суд вважає розумною і справедливою суму відшкодування за нанесену позивачу моральну (немайнову) шкоду в розмірі 3000 грн.
Виходячи з викладених обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 є законними, обґрунтованими, однак такими, підлягають частковому задоволенню.
Питання стосовно судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187,ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суд, -
Позов ОСОБА_1 до Олiйник Сергiя Михайловича про вiдшкодування шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Олiйника Сергiя Михайловича (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстрацiйний номер облiкової картки платника податкiв: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: м. Харкiв, вул. Снiжковська, 35) на користь ОСОБА_1:
- заподiяну матерiальну шкоду, спричинену внаслiдок дорожньо-транспортної пригоди, в розмiрi 6662 (шiсть тисяч шiстсот шiстдесят двi) грн. 25 коп., що складає вартiсть лiкарських препаратiв i матерiалiв медичного призначення;
- компенсацiю за заподiяну моральну шкоду, спричинену внаслiдок дорожньо-транспортної пригоди, в розмiрi 3000 (трьох тисяч) грн.;
Стягнути з Олiйника Сергiя Михайловича (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстрацiйний номер облiкової картки платника податкiв: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: м. Харкiв, вул. Снiжковська, 35) на користь держави судовий збiр в розмiрi 243 (двiстi чорок три) грн. 60 коп.
В iншiй частинi позовних вимог ОСОБА_1 вiдмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: