Справа № 226/1492/15-ц
Справа № 2/226/837/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючої - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до Димитровської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання за спадкоємцем прав та обов'язків забудовника на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Димитровської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання за спадкоємцем прав та обов'язків забудовника на спадкове майно, в обґрунтування якого вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер її чоловік - ОСОБА_3, з яким вона постійно разом по день його смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яка складається із вказаного житлового будинку, належного спадкодавцю по праву власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.1988 року, зареєстрованого у БТІ за № 417 від 17.11.1988 року та дозволом на виконання робіт на підставі рішення Димитровської міської ради від 11.01.1989 року. На спадкування за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 вона має право, як дружина померлого, інших спадкоємців немає. У даному будинку вона з чоловіком зареєстровані з 2007 року. Вона прийняла спадщину, звернувшись з відповідної заявою до нотаріуса протягом шести місяців. Проте, нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальних дій, пояснивши, що у житловому будинку здійснено суттєві зміни, які не зареєстровані відповідно до чинного законодавства. Як з'ясувалось у БТІ, її чоловік, збудувавши будинок, не ввів його в експлуатацію, не отримав правовстановлюючий документ і не зареєстрував своє право власності на збудований будинок, маючи всі дозвільні документи на знос старого будинку та будівництво нового. Окрім того, у договорі купівлі-продажу житлового будинку від 12.11.1988 року у прізвищі чоловіка допущена помилка, а саме: його прізвище вказано як «ОСОБА_3» замість правильного «ОСОБА_3», як вбачається із свідоцтва про смерть, про що також зазначив нотаріус. У зв'язку з вказаною помилкою стає неможливо оформити її спадкові права. Про належність спірного будинку її чоловіку свідчить підпис останнього у договорі купівлі-продажу, в якому його прізвище вказано на російській мові як «ОСОБА_3», реєстрація права власності на вказаному договорі, де вказано прізвище її чоловіка, довідка БТІ, технічний паспорт від 1984 року та від 2014 року, дозвіл на виконання робіт від 21.01.1989 року, де також вірно вказано прізвище її чоловіка за даними його паспорту. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцеві їй необхідно для прийняття у спадщину житлового будинку. Оскільки ОСОБА_3 здійснював будівництво вищевказаного будинку згідно із законом і у нього виникли права і обов'язки забудовника, які відповідно до ст.1218 ЦК України входять до складу спадщини, позивач просить суд визнати за нею у спадковому порядку права та обов'язки забудовника на вищевказаний житловий будинок, що залишився після смерті її чоловіка, та встановити факт належності ОСОБА_3 договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку від 12.11.1988 року.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, письмово повідомила суд про розгляд справи у її відсутність та про те, що вона на позові наполягає.

Представник відповідача - Димитровської міської ради до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_3 - чоловік позивача ОСОБА_1, про що свідчать свідоцтва про смерть та укладення шлюбу (а.с.10, 11).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 12.11.1988 року, посвідченого державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори Донецької області 12.11.1988 року, реєстровий номер 8095, та зареєстрованого у Красноармійському БТІ 17.11.1988 року за реєстровим номером 417, житловий будинок жилою площею - 9,9 кв.м, з відповідними надвірними будівлями і спорудами, розташований на земельній ділянці площею 1000 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 що встановлено на підставі наведеного договору купівлі-продажу (а.с.20). Даний договір підписаний російською мовою «ОСОБА_3».

У технічних паспортах на вказаний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, виготовлених за станом на вересень 1983 року та на 15.04.2014 року, у графі власник також зазначений російською мовою «ОСОБА_3» (а.с.12, 15).

Згідно за технічним паспортом на вказаний житловий будинок, виготовленим за станом на вересень 1983 року, зазначено, що жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1, знесений (а.с.15-18).

Відповідно до дозволу відділу комунального господарства виконавчого комітету Димитровської міської ради народних депутатів б/н від 22.01.1989 року ОСОБА_3 дозволено будівництво нового будинку зі зносом старого та будівництво літньої кухні та гаражу на зареєстрованому за домоволодінням земельній ділянці по АДРЕСА_1 (а.с.19).

Згідно за технічним паспортом, виготовленим за станом на 15.04.2014 року, за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться житловий будинок загальною площею 70,8 кв.м (а.с.12-14).

Відповідно до довідки комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Димитровської міської ради від 16.04.2015 року старий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, належний ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Красноармійською державною нотаріальною конторою 12.11.1988 року, реєстр.№ 8095, зареєстрований у БТІ 17.11.1988 року, був знесений і у 1996 році на його місці був збудований новий житловий будинок загальною площею 70,8 кв.м. Відомостей про реєстрацію права власності на новий житловий будинок у БТІ не мається (а.с.21).

Відповідно до довідок приватного підприємства «Домінант-Сервіс» та голови квартального комітету № 3 від 05.06.2015 року ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, з 02.11.1984 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року, фактично проживаючи за адресою: АДРЕСА_1, з 17.05.2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.49, 50).

Судом також встановлено, що у копії паспорта, виданого 11.01.2001 року на ім'я померлого ОСОБА_3, його прізвище вказано як «ОСОБА_3», тоді як у договорі купівлі-продажу житлового будинку від 12.11.1988 року його прізвище зазначено як «ОСОБА_3». Також прізвище «ОСОБА_3» зазначено і в наведеному свідоцтві про смерть (а.с.7-9, 11, 20).

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Отже, на підставі наведених доказів судом достовірно встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку від 12.11.1988 року належить померлому ОСОБА_3. Невірний запис його прізвища у правовстановлюючому документі вимагає від позивача необхідності доказування його належності саме ОСОБА_3 Встановлення цього факту має для заявника правові наслідки, оскільки вона бажає оформити спадкове майно, що залишилася після смерті її чоловіка.

Згідно даних Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 11.06.2015 року та інформації приватного нотаріуса Димитровського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 від 15.06.2015 року на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, 12.12.2014 року відкрита спадкова справа № 143/2014 приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 (а.с.45-48).

Відповідно до інформації приватного нотаріуса Димитровського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 від 15.06.2015 року ним 25.02.2003 року за реєстровим № 637 був посвідчений заповіт від імені ОСОБА_3, згідно з умовами зазначеного заповіту житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1, у випадку смерті ОСОБА_6 заповідається ОСОБА_7. 12.12.2014 року ОСОБА_7 була подана заява про відмову від спадщини за заповітом.

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_5 від 15.04.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3, оскільки позивачем надано правовстановлюючий документ на житловий будинок, в якому здійснено суттєві переобладнання, і вказані зміни в житловому будинку не зареєстровані відповідно до чинного законодавства, як того вимагає п.1.2 гл.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (а.с.22).

Частиною першою ст.182 ЦК України передбачено, що право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації.

Згідно за ст.331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації.

За п.1.6 Тимчасового положення»"Про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства Юстиції України за №7/5 від 07.02.2002 року, державній реєстрації підлягає право власності на закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що померлим на законних підставах було збудовано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, але за життя він не ввів його в експлуатацію і не зареєстрував своє право власності.

Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно за ст.ст.177, 190 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, інше майно, результати робіт, послуги, майнові права, тощо.

За приписами ч.1 ст.178 ЦК України об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватись або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі здійснення будівництва згідно із законом та смерті забудовника, всі його права та обов'язки як забудовника, входять до складу спадщини.

Згідно за п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вищеприведене, суд вважає, що вимоги позивача щодо визнання за нею у спадковому порядку права та обов'язки забудовника на житловий будинок АДРЕСА_1, з відповідними існуючими надвірними спорудами та побудовами, що залишилася після смерті її чоловіка, підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.177, 178, 182, 190, 331, 1216, 1218 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 15, 60, 209, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Димитровської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання за спадкоємцем прав та обов'язків забудовника на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 договору купівлі-продажу житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, посвідченого державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори Донецької області 12 листопада 1988 року, реєстровий номер 8095.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, права та обов'язки забудовника на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, у порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ж.Є.Редько