У Х В А Л А

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2014 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2014 року позов задоволено.

Виділено та визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, Ѕ частину квартири АДРЕСА_2, Ѕ частину гаражу НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 а також Ѕ частину автомобіля «Шкода Октавія», державний номерний знак НОМЕР_2.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про виділення та визнання за ОСОБА_5 право власності в порядку поділу на вищевказаний гараж скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року рішення суду першої інстанції в незмінній після апеляційного перегляду частині та рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 березня 2014 року, рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 грудня 2014 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року й ухвалення нового судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843047/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 28 листопада 2007 року і 20 жовтня 2010 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року, 5 листопада 2014 року, 11 березня 2015 року та постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що вищезазначені квартири та автомобіль були об'єктами права спільної сумісної власності, а тому підлягали поділу між подружжям із виділенням у власність ОСОБА_6 по Ѕ частини вказаного майна.

Крім того, у суді першої інстанції ОСОБА_4 визнав позов у повному обсязі.

Разом з тим, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині виділення та визнання за ОСОБА_5 права власності в порядку поділу на зазначений вище гараж, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що право власності на вказаний гараж зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 31 січня 2002 року.

Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 28 листопада 2007 року і 20 жовтня 2010 року, ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 листопада 2014 року, що надані заявником як приклади, якими судові рішення судів попередніх інстанцій скасовані, а справи передані на новий розгляд, не містять правової позиції щодо спірних правовідносин, а вказують на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року, що надана заявником як приклад, автомобіль та квартира були визнані спільною сумісною власністю подружжя, як і в даному випадку.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що представник позивача за первісним позовом визнав, що сторони не проживали разом з 2000 року. Відповідач за первісним позовом придбав спірний автомобіль 2001 року, тому він був його особистою приватною власністю.

Порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що установивши, що до придбання спірної частини будинку сторони перебували у шлюбі протягом трьох місяців, та оцінюючи, крім договору позики, інші об'єктивні докази, зокрема банківські дані, показання свідків та розписки, суд першої інстанції дійшов висновку про придбання спірної частини будинку за особисті кошти позивача за первісним позовом.

Таким чином, порівняння змісту постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаних постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 березня 2014 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк В.М. Сімоненко