УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

Касьяна О.П., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у результаті господарської діяльності шахти «Самарська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» її домоволодінню АДРЕСА_1 спричинено майнову шкоду, у зв'язку з підробкою території, на якій знаходиться її житловий будинок, та проведенням відповідачем гірничих робіт, що підтверджується звітом ДП «Українського державного головного науково-дослідного та виробничого інституту інженерно-технічних та екологічних вишукувань м. Харків від 2009 року. Відповідно до акта обстеження стану житлового будинку від 6 грудня 2010 року, складеного комісією, яка була створена розпорядженням сільського голови від 18 листопада 2010 року у складі представників Богданівської сільської ради встановлено, що будинок знаходиться в аварійному стані, з чисельними пошкодженнями. До того ж незаконними діями ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» їй спричинені моральні страждання. У зв'язку із цим позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 250 тис. грн та 5 тис. грн моральної шкоди.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_3 140 549 грн на відшкодування майнової шкоди, 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в позові, виходив із того, що спірне домоволодіння розташоване поза зоною впливу гірничих робіт шахти «Самарська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», тому відсутній причинний зв'язок між спричиненою шкодою та діями відповідача, а відтак, і відсутня вина останнього.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, виходив із того, що пошкодження домоволодіння позивача сталося з вини відповідача, який має нести відповідальність за завдані позивачу матеріальні збитки та моральну шкоду.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Згідно зі ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ч і ч. 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Матеріальна шкода відшкодовується особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року).

Судом установлено, що ОСОБА_3 є власницею домоволодіння АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 27 жовтня 2010 року Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою (т. 1 а.с. 10, 22).

Актом обстеження стану спірного житлового будинку від 6 грудня 2010 року, визначено, що будинок, з господарськими будівлями (сараї, гараж, літня кухня) мають чисельні тріщини та зроблено висновок про те, що домоволодіння можливо віднести до групи аварійних, мешканці підлягають відселенню (т. 1 а.с. 30).

Звертаючись до суду ОСОБА_3 указувала на те, що пошкодження її домоволодіння відбулося у результаті господарської діяльності шахти «Самарська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Згідно висновку Українського державного науково-дослідного і проектно-конструкторського інституту гірничої геології, геомеханіки і маркшейдерської справи Національної академії наук України (далі - УкрНДМІ НАН України) м. Донецьк від 29 грудня 2012 року, пошкодження конструкцій будівель житлового будинку АДРЕСА_1 не є характерними для зон впливу підробки, оскільки відсутні похилі тріщини в стінах, пов'язані із впливом горизонтальних деформацій і кривизни земної поверхні. Характер наявних пошкоджень у конструкціях житлового будинку дозволяє зробити висновки про те, що причиною деформування конструкцій житлового будинку є: замочування фундаменту поверхневими водами крізь проміжки між стінами будинку та вимощенням; відсутність високого цоколю і замочування низу стін, що призводить до вимивання цементного розчину цегляної кладки, порушення її цілісності, утворенню тріщин в облицюванні та цоколі; наявність в основі фундаменту нестійких грунтів з анізотропними властивостями, схильних до просадки внаслідок багатократного замочування; регулярні сезонні коливання рівнів ґрунтових вод. Домоволодіння АДРЕСА_1 розташоване поза зоною впливу гірничих робіт ПСП «Шахта «Самарська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (т. 1 а. с. 197-218).

Згідно із дослідженням Українського державного головного науково-дослідного і виробничого інституту інженерно-технічних і екологічних вишукувань (далі - ДП УкрНДІІНТВ) м. Харків, згідно якого руйнування та деформація домоволодінь села Самарське не пов'язана з їх конструктивними особливостями і конструкціями фундаментів, а пов'язані виключно із зонами деформаційного розущільнення порід, що створюються при проведенні гірничих робіт та осушення гірничих виробіток та подальшим осіданням земної поверхні. Гідрологічні та інженерно-геологічні явища на території розробки родовищ впливають на сусідні території, змінюючи умови живлення й рух підземних вод, сприяючи формуванню депресійних лійок, які підсікають усі водоносні горизонти і знижують рівень води у криницях населених пунктів (т. 1 а. с. 77-101).

Тобто у справі є два протилежних висновки експертиз, а відповідно і різні правові результати розгляду даної справи.

Місцевий суд поклавши в основу рішення висновок УкрНДМІ (м. Донецьк) вважав, що пошкодження конструкцій будівлі не є характерним для зони впливу підробки, причиною деформування конструкцій житлового будинку АДРЕСА_1 є замочування фундаменту повеневими водами крізь проміжки між стінами будинку та вимощення, відсутність високого цоколю і замочування низу стін призвело до вимивання цементного розчину цегляної кладки, порушення її цілісності, утворенню тріщин в облицюванні та цоколі, а також те, що домоволодіння розташоване поза зоною впливу гірничих робіт шахти, дійшов висновку про відсутність причинного зв'язку між спричиненою шкодою та діями відповідача, як наслідок відсутність вини останнього, та вірно відмовив у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції, поклавши в основу рішення дослідженням УкрНДІІНТВ (м. Харків) дійшов висновку що пошкодження домоволодіння позивача сталося з вини відповідача, який має нести відповідальність за завдані позивачу матеріальні збитки та моральну шкоду.

Апеляційний суд, керуючись вимогами ст. 212 ЦПК України, дійшов висновку про те, що висновок УкрНДМІ (м. Донецьк) не відповідає іншим фактичним обставинам справи, пославшись на експертне дослідженням УкрНДІІНТВ (м. Харків), дійшов протилежного висновку про те, що будинковолодіння ОСОБА_3 пошкоджено з вини відповідача.

Згідно зі ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв'язку з цим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.

Згідно із роз'ясненнями, що містяться в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов, апеляційний суд свої висновки обґрунтував експертним дослідженням, проведеним УкрНДІІНТВ (м. Харків), відхиливши висновок експертизи, який був взятий до уваги судом першої інстанції, при цьому будь-яких належних мотивів надання переваги одному доказу над іншим у справі не навів. Причинний зв'язок між руйнуванням будинку та заподіяною шкодою у зв'язку із проведенням відповідачем гірничих робіт встановлений тільки у експертному дослідженні УкрНДІІНТВ (м. Харків), інших доказів щодо цього матеріали справи не містять. Тому висновок апеляційного суду про прийняття до уваги зазначеного експертного дослідження з огляду на відповідність його іншим доказам у справі неможливо вважати обґрунтованим.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України апеляційний суд на зазначені положення закону уваги не звернув; доводів сторін як на підтвердження, так і на заперечення позову належним чином не перевірив; не обговорив питання про призначення повторної експертизи та дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

За таких обставин, ухвалене судом апеляційної інстанції рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим, відповідно до ст. 338 ЦПК України, його слід скасувати з передачею справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:Т.П. Дербенцева
С.О. Карпенко
О.П. Касьян
Т.О. Писана