Справа № 302/1217/14-ц
№ 2/302/181/15 Номер рядка звіту 26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2015 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кривка В. П

при секретарі Гажук Н.В.

без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір'ї справу за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 1 232735 грн. 18 коп., -

В С Т А Н О В И В:

02.10.2014 року в суд подано вказаний позов з таким обгрунтуванням вимог.

21.01.2008 року позивач і відповідач ОСОБА_5. Вас. уклали кредитний договір № К2НСА800002219, за яким позивач надав цьому відповідачу в кредит кошти в розмірі 24 486, 75 дол. США на термін до 20.01.2013 р. із зобов'язанням повернути кредитні кошти і сплатити відсотки за користування ними щомісяця платежем, що складається з кредитних коштів, відсотків і комісії та інших витрат, зазначених у договорі. Відповідач ОСОБА_5. Вас., одержавши кредитні кошти, свої договірні зобов'язання не виконав, допустивши заборгованість у сумі 100303, 92 дол. США, що складається:

- 21 113,35 - за кредитом;

- 4391,18 - по процентам за користування кредитом;

- 7 051, 79 по комісії за користування кредитом;

- 62 951,85 пеня;

- 20,34 штраф (фіксована частина);

- 4 775,41 штраф ( процентна складова).

Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором позивач уклав договори поруки з поручителями: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4

У зв'язку з невиконанням кредитних зобов'язань ОСОБА_5. Вас. поручителям надіслано письмові вимоги про виконання договірних зобов'язань, однак такі залишились без задоволення.

Позивач просить солідарно стягнути з відповідачів кредитну заборгованість.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, будучи належно і неодноразово повідомлені про розгляд справи за адресами зазначеними в позові, у тому числі через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» за № 103 від 11.06.2015 року (с. 13).

Відповідач ОСОБА_5. Вас. подав заперечення на позов з таким обгрунтуванням позиції. ОСОБА_5. Вас. за одержані в кредит кошти згідно указаного договору придбав легковий автомобіль «Субару Оутбек» ІНФОРМАЦІЯ_1 і уклав з позивачем договір застави цього автомобіля для забезпечення вимог позивача (Банку) за договором про кредитні зобов'язання. У 2009 2010 р.р. внаслідок економічної кризи відповідач ОСОБА_5. Вас. звертався неодноразово до позивача із проханням розстрочити кредитну заборгованість, однак позивач відмовив. 06.10.2011 року позивач звернувся в Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська із позовом до відповідачів про стягнення кредитної заборгованості в сумі 44 542,22 дол. США на предмет застави легковий автомобіль у зв'язку з договірною підсудністю вирішення спору. Згідно заочного рішення цього суду від 24.10.2011 р. у справі № 0417/2-3458/2011 позов було задовольнено і звернено стягнення на вказаний заставний автомобіль шляхом його продажу. ОСОБА_5. Вас. подав у справу заяву про застосування строків давності до всіх позовних вимог позивача з вимогою повністю відмовити в позові, покликаючись на те, що ним останній платіж за кредитним договором здійснено 25.11.2008 р. і надалі щомісячні платежі не здійснювались. Тому ОСОБА_1 вважає, що перебіг строку давності слід обчислювати з 25.12.2008р. Цей строк кредитним договором передбачено на 5 років і на думку відповідача він сплив 26.12.2013 р., а також цей строк минув згідно з ст. 266 ЦК України за додатковими вимогами позивача про стягнення пені і заставленного майна . Окрім цього, позивач (Банк) не виконав належно п. 46 кредитного договору щодо черговості погашення заборгованості, за коштами, які надходили від позивача. Відповідач ОСОБА_5. Вас. вважає, що позивач не надав розрахунку пені за кожен день прострочених платежів і розмір суми пені визначив неправильно в іноземній валюті. ОСОБА_5. Вас. також зазначив, що позивач на виконання заочного рішення від 24.10.2011 р. у справі № 0417/2-3458/2011 Індустріального райсуду м. Дніпропетровська, яким було звернуто стягнення на заставне майно- легкове авто «Субару Оутбек» н/зн АО 6824АК державний виконавець у відкритому виконавчому провадженні 14.02.2012 р. по акту вилучив цей автомобіль у відповідача і передав його представнику позивача. Вартість цього заставного майна була визначена в сумі 39 402, 6 дол. США, що значно перевищувало заявлені на той час позовні вимоги Банку за тілом кредиту (21 113 дол. США).

Оцінивши зміст позову, заперечення відповідача ОСОБА_1, подані в справу докази, суд установив такі обставини.

Згідно кредитного договору № К2НСА800002219 від 21.01.2008 р. ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати ОСОБА_5. Вас. кошти в сумі 24 486,75 дол. США для придбання легкового автомобіля на термін до 20.01.2013 р., а ОСОБА_1 зобов'язався повернути кредит і сплачувати проценти за користування кредитом (9% річних) щомісячно в період з 20 по 25 число в розмірі 659, 71 дол. США.

Цим договором предметом застави визначено автомобіль марки «Субару Оутбек» 2005 р.в., 3000 куб.м д/номер НОМЕР_1 вартістю на час укладення договору 176750 грн. Сторони визначили розмір забезпечених вимог 39402,60 дол.США. ОСОБА_2 ОСОБА_5. як співвласник майна позичальника ОСОБА_1ОСОБА_6. подала письмову згоду на укладення указаного договору та передачу майна в заставу для забезпечення виконання договірних зобов'язань. 21.08.2008 р. ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 уклали договори з ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно яких виступили поручителями перед кредитором за виконання зобов'язань позичальником ОСОБА_1ОСОБА_6., а саме взяли на себе відповідальність виступити солідарними боржниками в тому ж розмірі, що й боржник ОСОБА_1ОСОБА_6. Договорами поруки також передбачено, що у випадку невиконання боржником будь-якого зобов'язання за кредитним договором, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного (их) зобов'язання (нь). Поручителі зобов'язались виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора на протязі п'яти календарних днів з моменту отримання вказаної вимоги. Сторони також обумовили в договорах, що порука припиняється після закінчення 5 (п'ять) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Кредитно-заставним договором № К2НСА800002219 також передбачено відповідальність за невиконання зобов'язань позичальниками, зокрема (пункти 13.2, 13.3, 13.10-13.11):

- у випадках порушення зобов'язань по виплаті процентів та винагород пеня в розмірі 0,15 % від суми простроченного платежу, але не менше 1 (однієї) гривні за кожен день прострочки;

- у випадках порушення зобов'язань по сплаті основної суми кредиту пеня в розмірі 0,15 % від суми простроченного платежу, але не менше 1 (однієї) гривні за кожен день прострочки;

- нарахування неустойки здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня коли відповідне зобов'язання повинно було бути виконане стороною. Сплата неустойки здійснюється в гривнях, а якщо кредити видано в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати;

-сторони встановили строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагород та процентів, неустойки тривалістю 5 (п'ять) років.

ОСОБА_1ОСОБА_6. одержав кредитні кошти в банку і придбав автомобіль, зазначений в договорах. ОСОБА_1ОСОБА_6. свої зобов'язання, передбачені кредитним договором виконував неналежно, а саме допустив заборгованість і з грудня 2008 р. припинив виконувати зобов'язання (сплачувати щомісячний платіж) і востаннє сплатив банку 25.11.2008 р., що підтверджено письмовим розрахунком заборгованості, наданим позивачем і це визнано відповідачем ОСОБА_5. Вас. у письмових поясненнях, надісланих ним у справу. Позивач вихідним номером від 15.07.2014 р. надіслав письмові повідомлення поручителям позичальника з вимогою погасити прострочену заборгованість за кредитним договором у сумі 99 228,15 дол.США, надіславши поштою рекомендованим відправленням.

У жовтні 2011 р. позивач звернувся в Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська до ОСОБА_1ОСОБА_6., ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави. Заочним рішенням від 24.10.2011 р. в справі № 0417-3458/2011 р. звернуто стягнення на легковий автомобіль марки «Суберу Оутбек», 2005 р.в. д/н НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладеним від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу з іншою особою із зняттям з обліку автомобіля в органах ДАІ. В указаній справі винесено за заявою позивача ухвалу про забезпечення позову шляхом вилучення предмету застави (вказаного авто) з передачею у володіння ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно акту державного виконавця від 14.02.2012 р. цю ухвалу суду виконано в м. Києві і вилучений автомобіль передано на зберігання представнику банку. Згідно повідомлення судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13.05.2015 р. заочне рішення цього суду від 24.10.2011 р. скасоване ухвалою від 25.07.2012 р. з присвоєнням нового номера справи 2/202/206/2013. Згідно ухвали цього ж суду від 03.09.2013 р. в цій справі позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «АкцентБанк», ОСОБА_1ОСОБА_6., ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави залишено без розгляду. Ця ухвала набрала законної сили 11.09.2013 р. Згідно ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 19.09.2014 р. в справі № 0417/2-3458/2011 Провадження № 6/202/296/2014 заяву ОСОБА_1ОСОБА_6. про поворот виконання судового рішення задовольнено і вилучено у ПАТ КБ «ПриватБанк» та повернуто ОСОБА_1 автомобіль марки «Субару Оутбек», 2005 р.в. Ця ухвала набрала законної сили 25.09.2014 р.

Відповідач ОСОБА_1ОСОБА_6. не повідомив суду про ухвали індустріального районного суду м.Дніпропетровська, які набрали законної сили в частині залишення позову банку без розгляду і про поворот виконання судового рішення, чим не виконано належно процесуального обов'язку, передбаченого ст. 27 ЦПК України.

Оцінивши зміст позову, встановлені обставини , подані в справу докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК україни) як домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ст.ст. 509 ч. 1, 510 ЦК України боржник зобов'язаний вчиняти на користь кредитора певну дію, зокрема передати майно, сплатити гроші або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України). Порушеннями зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання (ст. 610 ЦК україни). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Правовим наслідком порушення зобов'язання є відповідальність боржника, що проявляється в накладенні на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконнання обов'язку новим, або в приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового, таким додатковим обов'язком як заходом цивільно-правової відповідальності є стягнення неустойки ( штрафу, пені).

Проценти і неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена.

Викладена правова позиція визначена правовим висновком Верховного Суду України в справі № 6-116цк13 від 07.11.2013 р.

Доводи боржника відповідача ОСОБА_5. Вас. з покликанням на ст. 61 Коституції України щодо заборони подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, суд відхиляє з огляду на такі обгрунтування. У запереченнях і поясненнях боржник у зв'язку з цим покликається на те, що Банк заочним рішенням звернув стягнення на предмет застави кредитних зобов'язань - легкове авто «Субару Оутбек» і це рішення примусово державним виконавцем було виконано, тобто автомобіль вилучено в боржника і передано представнику банку. Натомість ОСОБА_5. Вас. не повідомив суд, що вказане заочне рішення за заявою в подальшому було скасоване і за його ж заявою судом, який виніс указане заочне рішення, було ухвалено про поворот виконання цього рішення , тобто повернення автомобіля боржнику як власнику. Згідно з вимогами ст.ст. 58, 60,61 ч. 3 ЦПК України ОСОБА_1ОСОБА_6. не доказав ці обставини, за якими він заперечує позов, бо такі спростовані ухвалами суду, зазначеними вище, які набрали законної сили, що не потребує доказування в цій справі.

Перевіривши доводи ОСОБА_1ОСОБА_6. в частині застосування норм закону щодо позовної давності, суд виходить з такого.

Зі змісту кредитного договору видно, що сторони встановили строк дії договору (до 20.01.2013 р.) і встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів згідно графіка, який є складовою частиною договору). Щомісячне погашення кредитної заборгованості входить до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Судом установлено, що ОСОБА_1ОСОБА_6. перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту і процентів з 26.12.2008 року.

Позивач звернувся в суд з позовом 02.10.2014 р. Пунктом 13.11 договору сторони визначили строк позовної давності за вимогами про виконання зобов'язань кредитного договору 5 (п'ять) років. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови в позові (ст.ст. 256, 267 ч. 4 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починаєтьсч зі спливом строку виконання (ст. 261 ч. 5 ЦК України).

З огляду на зміст цих правових норм, аналізу умов договору щодо зобов'язання боржника погашати кредит рівними (ануїтентними) платежами у відповідне число (а) місяця та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, має обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа, тобто починаючи з 26.12.2008 року. Отже, позивач має право на стягнення боргових зобов'язань відповідача ОСОБА_1ОСОБА_6. за кредитним договором у межах 5-и річного строку позовної давності, який передує зверненню до суду, тобто починаючи з 02.10.2009 р. У стягненні боргу до вказаної дати слід відмовити за спливом строку договірної позовної давності, а саме: 3581,35 дол. США кредитних коштів (тіла кредиту); 1525,51 дол. США- процентів за користування кредиту; 1125,48 дол. США пені і 1174,99 дол. США комісії.

Посилання відповідача ОСОБА_1ОСОБА_6. на застосування закону «Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань» щодо вимог про стягнення пені суд відхиляє, бо норми цього закону не розповсюджуються на правовідносини з участю громадянина фізичної особи в сфері споживчого кредитування. Такий висновок грунтується на рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 р.№ 7-рн/2013.

Суд частково бере до уваги доводи і заперечення відповідача ОСОБА_1ОСОБА_6. щодо розміру пені. Позивач вимагає стягнути пеню в сумі 62951,85 дол.США. Цей розмір пені майже в два рази перевищує суму заборгованості за основним зобов'язанням, тобто суму заборгованості кредитних коштів і процентів за користування кредитом. Ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Постановою ВСУ від 03.09.2014 р. в справі № 6-100/цс/14 висловлено правову позицію, за якою вказана норма закону з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки до розміру збитків, що складається із суми основного боргу (кредитних коштів і процентів за користування ними), які підлягають стягненню в межах строків позовної давності, визначених судом. З цих підстав суд вважає, що розмір пені слід установити в сумі, що дорівнює сумі заборгованості по кредиту і процентам.

Вимоги позивача щодо солідарного стягнення з поручителів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 суд відхиляє, виходячи з таких підстав і мотивів.

У прохальній частині позовної заяви позивач до вказаних відповідачів не поставив вимоги. Окрім цього, позивач не подав доказів того, що ці відповідачі одержали надіслані їм письмові повідомлення про порушення зобов'язання позичальником ОСОБА_5. Вас. Надіслання таких повідомлень поручителям простим рекомендованим поштовим відправленням не визнається, таким, що підтверджує належно вручення письмової вимоги кредитора цим поручителем.

Таким чином, з огляду на викладені мотиви, суд присуджує до стягнення солідарно з ОСОБА_5. Вас. і ОСОБА_1 боргові зобов'язання за кредитним договором у сумах, що відповідають еквівалентно в національній валюті станом на час подання позову за довідкою позивача в справі за курсом НБУ 100 дол. США 12 29 грн. 76 коп.:

- 21 113, 35 - 3581, 35 ( відхилена сума боргу за спливом строку давності) = 17 532 дол. США ( заборгованість за кредитом) ;

- 4391, 18 1525,51 (відхилена сума боргу за спливом строку давності) = 2865,67 дол. США (заборгованість по процентам за користування кредитом) ;

- 7051,79-1174,99 (відхилена сума боргу за спливом строку давності) = 5876,8 дол. США ( заборговність по комісійній винагороді);

- 20 397, 67 дол. США ( визначений судом зменшений розмір неустойки : штрафи і пеня).

Всього : 46 672, 14 дол. США х 12, 30 грн. = 574067 грн. 32 коп.

Судові витрати: - у виді сплаченого позивачем судового збору за подання позову в сумі 3654 грн. слід покласти солідарно на відповідачів із стягнення у користь позивача ;

- у виді витрат на публікацію оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» у сумі 630 грн. слід покласти на відповідачів із стягненням у користь ТУ ДСА України в Закарпатській області.

Стягнення цих витрат передбачено вимогами ст. 79, 80 ч. 1 п. 1, 88 ЦПК України, законом «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно:

- заборгованість за кредитним договором № К2НСА800002219 від 21.01.2008 року в сумі 574 067, 32 грн. ( п'ятсот сімдесят чотири тис. шістдесят сім грн. 32 коп.) ; - судові витрати у виді судового збору 3654 ( три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. в користь ПАТ КБ «Приватбанк»;

- судові витрати пов'язані з розглядом справи в сумі 630 ( шістсот тридцять) грн. в користь ТУ ДСА України в Закарпатській області.

В решті позовних вимог відмовити.

Копію рішення надіслати сторонам по справі.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_6