Справа № 2-3275/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Кітреску О.М.

розглянувши цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк»

до

ОСОБА_1,

ОСОБА_2, ОСОБА_3

про

стягнення заборгованості за кредитним договором

та

зустрічним позовом

ОСОБА_2

до

Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк»

про

визнання договору поруки недійсним

В С Т А Н О В И В:

Позивач, публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (надалі - АТ «Ощадбанк») звернулось до Кілійського районного суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в обґрунтування якого представник позивача зазначив, що 11.04.2008 р. АТ «Ощадбанк» з відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2340-н на суму 20 000 гривень під 10,5% річних. Відповідно до додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 2340-н від 29.12.2008 р. відсоткова ставка збільшилась до 26% річних строком до 11.04.2011 р.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 2340-н банком 11.04.2008 р. з ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 1 до кредитного договору № 2340-н.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 2340-н банком 11.04.2008 р. з ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 2 до кредитного договору № 2340-н.

Згідно п.п. 1.1., 3.1. договорів поруки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобовязались солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором у тому ж обсязі, що і боржник.

Як зазначив представник позивача, банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором № 2340-н та здійснив видачу кредиту в сумі 20 000 гривень ОСОБА_1

В обумовлені кредитним договором строки боржник ОСОБА_1 свої зобовязання по поверненню кредиту і сплаті процентів не виконує, в звязку з чим згідно заяви про збільшення позовних вимог від 29.07.2015 р. вх. № 5339/15 (Т. 1, а.с. 210-211) станом на 03.07.2015 р. сума боргу за кредитом становить 44 372,97 гривень і складається з:

- прострочений борг по кредиту 18 455,03 грн.;

- прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2008 р. по 03.07.2015 р. 13 994,23 грн.;

- пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 03.07.2014 р. по 03.07.2015 р. 6 880,94 грн.;

- пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 03.07.2014 р. по 03.07.2015 р. 4 447,21 грн.;

- сума інфляційних втрат за прострочення відсотків 595,56 грн.

На підставі викладеного представник позивача просив суд стягнути з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2М та ОСОБА_3 солідарно зазначену суму заборгованості за відповідним кредитним договором.

Після відкриття провадження у справі відповідач ОСОБА_2 надала письмові заперечення проти позову АТ «Ощадбанк» /Т. 1, а.с. 139-140/ згідно яких зазначила, що 11.04.2008 р. АТ «Ощадбанк» запропонувало виступити їй поручителем ОСОБА_1, однак умови договору поруки № 1 до кредитного договору № 2340-н її не влаштували, тому підписати цей договір вона відмовилась. Зазначені обставини підтверджуються відсутністю її підпису на відповідному договорі поруки. Відтак позовні вимоги до неї заявлено безпідставно, в звязку з чим просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «Ощадбанк» до неї.

Після відкриття провадження у справі відповідач ОСОБА_3 надала письмові заперечення проти позову АТ «Ощадбанк» /Т. 1, а.с. 148-150/ на обґрунтування яких зазначила, що дійсно 11.04.2008 р. вона уклала з позивачем договір поруки № 2 до кредитного договору № 2340-н, згідно умов п. 2.5 якого прийняла на себе зобовязання протягом пяти календарних днів з моменту отримання повідомлення кредитора або боржника згідно п. 2.4. договору, виплатити кредитору суму боргу не сплачену боржником. 29.12.2008 р. АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 уклали між собою додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 2340-н, згідно якої збільшили розмір відсоткової ставки з 10 до 26% річних, чим змінили зобовязання за цим договором. Таким чином, як зазначає відповідач, банк, збільшивши розмір відсоткової ставки за кредитним договором, про вказані зміни її не повідомив, додаткового договору до договору поруки з нею не уклав, змінив зобовязання за кредитним договором значно збільшивши обсяг відповідальності поручителя без її відома та згоди. На підставі викладеного, позивач вважає, що договір поруки за таких обставин та положень законодавства, які регулюють вказані правовідносини, припинив свою дію, в звязку з чим просила суд відмовити АТ «Ощадбанк» у задоволенні заявлених до неї позовних вимог.

Крім того в додаткових запереченнях від 10.09.2015 р. відповідач ОСОБА_3 просила суд визнати поруку припиненою та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у звязку зі спливом позовної давності, оскільки ОСОБА_1 не виконує зобовязання за договором з 03.07.2008 р., про що банк повідомив ОСОБА_3 лише листом від 26.04.2010 р., вимагаючи погашення боргу /Т. 1, а.с. 31/.

10.09.2015 р. відповідач ОСОБА_2 предявила зустрічний позов до АТ «Ощадбанк» в особі філії-Одеське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» в якому просила суд визнати договір поруки № 1 від 11.04.2008 р. недійсним з підстав, аналогічних у раніше викладених запереченнях проти позову АТ «Ощадбанк» /Т. 2. а.с. 2-3/.

За ухвалою суду від 10.09.2015 р. зустрічний позов ОСОБА_2 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом АТ «Ощадбанк» та обєднано їх в одне провадження /Т.2, а.с. 26/.

Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 надала письмові заперечення на зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання поруки недійсною, зазначивши, що за положеннями законодавства не може бути визнано судом недійсним правочин, який не укладено, в звязку з чим просила суд відмовити ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову.

Стосовно додаткових заперечень відповідача ОСОБА_3 від 10.09.2015 р. представник позивача просила суд відмовити відповідачу в застосуванні позовної давності.

На дату розгляду справи - 27.10.2015 р. представником позивача ОСОБА_4 було надано письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, надавши 27.10.2015 р. письмові заяви. в яких просили суд розглянути справу за їх відсутності з урахуванням раніше поданих заперечень.

Відповідач ОСОБА_1 повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України про дату та місце судового розгляду за зареєстрованою у встановленому порядку адресою місця проживання, в судове засідання повторно не прибула, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, що з огляду на положення ст. 169 ЦПК України не перешкоджає розгляду справ у її відсутність.

На підставі письмових заяв представника позивача та відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд ухвалює рішення за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

11.04.2008 р. відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», яке в подальшому змінило найменування на публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», з відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2340-н на суму 20 000 гривень під 10,5% річних.

Відповідно до п.п. 1.5. кредитного договору ОСОБА_1 зобовязалась щомісячно до останнього числа місяця, наступного за звітнім, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 556 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з травня 2008 року. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 11 квітня 2011 року.

Згідно п.п. 4.3.1., 4.3.2., 4.3.3., 4.3.5. кредитного договору, ОСОБА_1 зобовязалась належним чином виконувати взяті на себе зобовязання, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по договору сплатити штрафні санкції. У разі порушення умов договору або договорів поруки достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитними ресурсами. Відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобовязаннях, що випливають з договору

Згідно п.п. 5.2. договору за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, ОСОБА_1 зобовязалась сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, але не менше денної відсоткової ставки за користування кредитом від суми несплаченого платежу.

Як зазначено в п. 1.11 договору банк має право ініціювати зміну розміру процентів за користування кредитом по цьому договору. В такому разі банк направляє позичальнику та поручителям позичальника відповідне повідомлення з зазначенням нової процентної ставки, а також причин, з якими банк повязує необхідність зміни процентів за користування кредитом та пропозицію укласти додатковий договір до цього договору та договорів забезпечення виконання зобовязання.

Відповідно до п. 1.12. договору якщо запропонований банком розмір процентів за користування кредитом задовольнить позичальника та поручителів, то позичальник і поручителі зобовязані протягом 15 календарних днів з моменту отримання відповідної пропозиції укласти додатковий договір до цього договору про зміну процентної ставки за користування кредитом одночасно з підписанням додаткових договорів до договорів забезпечення із поручителями позичальника.

Згідно п. 1.13. кредитного договору якщо позичальник та/або поручителі (хоча б один із поручителів) відмовляться від пропозиції банку про зміну процентної ставки за користування кредитом або залишать таку пропозицію без розгляду та відповіді протягом 15 календарних днів з моменту її надходження на адресу позичальника та поручителів, вважається, що банк вимагає дострокового повернення кредиту і позичальник зобовязаний протягом 30 календарних днів з моменту спливу 15-денного строку, що визначений сторонами як строк для розгляду пропозиції банку, повністю повернути банку кредит та сплатити усі нараховані проценти за період фактичного користування кредитом та інші платежі, визначені цим договором.

Зазначений договір містить необхідні реквізити та підписи сторін /Т.1, а.с. 12-13/.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 2340-н банком 11.04.2008 р. з ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 1 до кредитного договору № 2340-н.

Згідно п.п. 1.1. договору поруки № 1 до кредитного договору № 2340-н ОСОБА_2 зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором № 2340-н від 11.04.2008 року.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 2340-н банком 11.04.2008 р. з ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 2 до кредитного договору № 2340-н.

Згідно п.п. 1.1. договору поруки № 2 до кредитного договору № 2340-н ОСОБА_3 зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором № 2340-н від 11.04.2008 року.

Відповідно до п. 3.1. договорів поруки № 1 та № 2 до кредитного договору № 2340-н від 11.04.2008 р., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідають по зобовязанню за кредитним договором, в тому ж обсязі що і боржник, тобто ОСОБА_1

Згідно п. 4.4 договорів поруки від 11.04.2008 р. порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

При цьому договір поруки № 2 до кредитного договору № 2340-н від 11.04.2008 р., містить реквізити та підписи банку, боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_3 /Т.1, а.с. 23/.

Договір поруки № 1 до кредитного договору № 2340-н від 11.04.2008 р., містить реквізити та підписи банку і боржника ОСОБА_1 Підпису поручителя ОСОБА_2 вказаний договір не містить /Т.1, а.с. 22/.

Відповідно до додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 2340-н від 29.12.2008 р., укладеної між позивачем по справі та відповідачем боржником ОСОБА_1, відсоткова ставка за кредитом збільшилась до 26% річних /Т.1, а.с. 21/.

15.01.2009 р. за вих. № 2993/22-1 АТ «Ощадбанк» направило ОСОБА_1 повідомлення про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором № 2340-н від 11.04.2008 р., яка має місце станом на 01.01.2009 р. /Т.1. а.с. 32/.

26.04.2010 р. АТ «Ощадбанк» направило повідомлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору № 2340-н від 11.04.2008 р. /Т.1, а.с. 30-31/.

08.09.2011 р. АТ «Ощадбанк» направило повідомлення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про необхідність погасити заборгованість перед банком за кредитним договором № 2340-н від 11.04.2008 р., яка має місце станом на 02.09.2011 р. /Т.1, а.с. 33-37/.

Згідно розрахунку загальної заборгованості за договором № 2340-н від 11.04.2008 р. станом на 03.07.2015 р. сума боргу ОСОБА_1 за кредитом становить 44 372,97 гривень і складається з:

- прострочений основний борг по кредиту 18 455,03 грн.;

- прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2008 р. по 03.07.2015 р. 13 994,23 грн.;

- пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 03.07.2014 р. по 03.07.2015 р. 6 880,94 грн.;

- пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 03.07.2014 р. по 03.07.2015 р. 4 447,21 грн.;

- сума інфляційних втрат за прострочення відсотків 595,56 грн. /Т.1, а.с. 212-218/.

При вирішенні справи судом застосовано наступні положення законодавства:

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Виходячи з наданих суду та досліджених в ході судового розгляду доказів, суд вважає доведеним обовязок відповідача ОСОБА_1 повернути позивачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки з її боку мало місце неналежне виконання своїх зобовязань за договором всупереч наведеним положенням законодавства та незважаючи на неодноразові повідомлення, здійснені позивачем, про необхідність належного виконання договору.

З приводу позовних вимог АТ «Ощадбанк», заявлених до поручителя ОСОБА_2 та зустрічних позовних вимог даного відповідача по справі, суд виходить з наступного:

Як зазначено в ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як зазначено в ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Проаналізувавши наведені положення законодавства та з урахуванням встановлених по справі обставин, зокрема доведеності факту відсутності підпису відповідача ОСОБА_2 на відповідному договорі поруки, що свідчить про відсутність іі згоди на укладання даного договору, суд дійшов висновку, що правочин між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 щодо укладення договору поруки не вчинено, (договір не укладено), що виключає як можливість задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом про стягнення заборгованості з даного відповідача в солідарному порядку згідно відповідного договору поруки, так і задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним.

Стосовно позовних вимог АТ «Ощадбанк», заявлених до поручителя ОСОБА_3, суд виходить з наступного:

Як зазначено в ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

В ст. 554 ЦК України закріплено положення, згідно якого у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що встановлено презумпцію припинення поруки в разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Вказане положення продубльоване також в п. 4.4. договору поруки № 2 від 11.04.2008 р., укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_3

Доказів щодо направлення АТ «Ощадбанк» відповідачу ОСОБА_3 повідомлення про збільшення розміру відсоткової ставки за кредитним договором № 2340-н, який було забезпечено порукою, позивачем суду не надано. Так само не надано позивачем доказів щодо направлення відповідачу ОСОБА_5 пропозиції укласти договір до договору про забезпечення виконання зобовязання, як те передбачено п. 1.11. кредитного договору, а також доказів про укладення між банком та відповідним поручителем додаткового договору до договору забезпечення (поруки) відповідно до умов п, 1.12. кредитного договору.

Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 р. у справі № 6-112цс12, - внесення змін до кредитного договору в частині збільшення розміру процентів за відсутності згоди поручителя на таку зміну змінює обсяг його відповідальності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач АТ «Ощадбанк» збільшивши розмір відсоткової ставки за кредитним договором № 2340-н з 10 до 26% річних, в порушення наведених умов кредитного договору у встановленим договором порядку не повідомив про це поручителя, змінив зобовязання за кредитним договором, що значно збільшило обсяг відповідальності відповідача як поручителя без його відома та згоди.

При цьому посилання представника позивача в письмових пояснення /Т.1, а.с. 179-182/ про те, що поручителі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, підписавши договір поруки зобовязались відповідати солідарно по всіх додаткових угодах по кредитному договору, з посиланням на розділ «Визначення та тлумачення термінів», яким визначено поняття кредитного договору: «Кредитний договір» це кредитний договір № 2340-н від 11 квітня 2008 р., який укладений між кредитором та боржником, а також усі додаткові угоди, додатки, зміни та доповнення до нього, які чинні на момент укладення цього договору та можуть бути укладені після його (цього договору) укладення, а також на п. 1.1. договорів поруки, за яким поручителі зобовязуються перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором № 2340-н від 11.04.2008 р. а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому - не заслуговують на увагу, оскільки вказаними положеннями визначено саме предмет договорів поруки, його дослівне тлумачення, а порядок зміни умов, в тому числі що впливають на збільшення обсягу відповідальності поручителів, прописано саме в п. п. 1.11. 1.13. кредитного договору № 2340-н і вказаний порядок АТ «Ощадбанк» при укладенні додаткової угоди до договору з боржником ОСОБА_1 в частині, що стосується зобовязань поручителів не дотримано, що свідчить про те, що після укладання вказаної додаткової угоди порука ОСОБА_3 припинилась.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Ощадбанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом з боржника ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як поручителів ОСОБА_1, задоволенню не підлягають в звязку з необґрунтованістю, як і зустрічний позов ОСОБА_2

В звязку з задоволенням позову на підставі ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК, ст.ст. 16, 202, 203. 207, 208, 526, 530, 553, 554, 559, 638-640, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою: Одеська область, м Кілія, вул. Київська, 121, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (рах. № 0001 в Одеському облуправлінні АТ «Ощадбанк», МФО 328845. , м. Одеса, вул. Базарна, 17), 44 372,97 гривень боргу за кредитом, що складається з:

- прострочений борг по кредиту 18 455,03 грн.;

- прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2008 р. по 03.07.2015 р. 13 994,23 грн.;

- пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 03.07.2014 р. по 03.07.2015 р. 6 880,94 грн.;

- пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 03.07.2014 р. по 03.07.2015 р. 4 447,21 грн.;

- сума інфляційних втрат за прострочення відсотків 595,56 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою: Одеська область, м Кілія, вул. Київська, 121, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (рах. № 0001 в Одеському облуправлінні АТ «Ощадбанк», МФО 328845. , м. Одеса, вул. Базарна, 17), 563,73 гривень судових витрат.

В частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в звязку з необґрунтованістю.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання договору поруки недійсним відмовити в звязку з необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6