УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Мартинюка В.І.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Вінницької міської ради про встановлення земельного сервітуту,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 13 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що є співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0600 га за тією ж адресою. Для забезпечення водопостачання та обслуговування газопостачання належного їм будинку просили встановити постійний безоплатний земельний сервітут для прокладення ліній водогону та експлуатації газопроводу, проти чого заперечують ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є співвласниками сусіднього домоволодіння АДРЕСА_2 та користувачами земельної ділянки за тією ж адресою.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2013 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 28 січня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Встановлено для ОСОБА_3, ОСОБА_4 постійний та безоплатний земельний сервітут на право прокладення ліній водогону та експлуатації лінії газопроводу до будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1, на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_2, довжиною 25,99 м, шириною 3,0 м відповідно до додатка 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 22 жовтня 2013 року № 25. Стягнуто із ОСОБА_5, ОСОБА_6 в рівних частках на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 208,8 грн судового збору.

Додатковим рішенням апеляційного суду Вінницької області від 29 квітня 2014 року стягнуто із ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 4 363 грн. 05 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року рішення апеляційного суду Вінницької області від 28 січня 2014 року та додаткове рішення апеляційного суду Вінницької області від 29 квітня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 13 лютого 2015 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, встановлено для ОСОБА_3, ОСОБА_4 постійний та безоплатний земельний сервітут на право прокладення ліній водогону та експлуатації лінії газопроводу до будинковолодіння АДРЕСА_1 на земельній ділянці, що належить Вінницькій міській раді та перебуває в користуванні ОСОБА_5 і ОСОБА_6, що розташована по АДРЕСА_2 довжиною 25,99 м, шириною 3,0 м відповідно до додатка 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 22 жовтня 2013 року № 25. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду Вінницької області від 13 лютого 2015 року та залишити в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2013 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 25 червня 2005 року, яке набрало законної сили, встановлено позивачам постійний та безоплатний земельний сервітут на право проходу та проїзду на транспортних засобах до належного їм домоволодіння через земельну ділянку, якою користуються відповідачі.

Згідно зі ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою.

Право користування чужою земельною ділянкою полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів; забезпечення водопостачання, меліорації тощо (ст. 99 ЗК України).

Відповідно до вимог ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтв про право власності від 08 лютого 2011 року є співвласниками будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Належний ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0, 0600 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданим на підставі рішення Вінницької міської ради від 17 лютого 2010 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів за № 10.

Власниками будинковолодіння по АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6, і належний їм будинок знаходиться на земельній ділянці площею 1 921 кв. м та 445 кв. м, закріплені згідно з рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 21 квітня 1960 року № 16/504, що підтверджується довідкою КП «ВООБТІ» № 6266.

За правилами ст. 402 ЦК України, ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Статтею 404 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843458/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1> передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 25 червня 2005 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 13 вересня 2005 року, встановлено для ОСОБА_3, ОСОБА_4 постійний та безоплатний земельний сервітут на право проходу, а також проїзду на транспортних засобах до будинковолодіння АДРЕСА_1 через земельну ділянку будинковолодіння АДРЕСА_2 по наявному шляху довжиною 22,5 м та шириною 3 м, межі, визначені в додатку 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25 січня 2004 року № 293. Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у здійсненні їх права на встановлений судом земельний сервітут на право проходу та проїзду на транспортних засобах до будинковолодіння АДРЕСА_1 через земельну ділянку АДРЕСА_2.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 не забезпечене водовідведенням та водопостачанням.

Відповідно до робочого проекту, який розроблено виробничо-технічним відділом КП «Вінницяоблводоканал», водопровід проходить по території земельної ділянки, що перебуває у користуванні власників сусіднього будинковолодіння - відповідачів у справі, які не надають згоду на прокладення водопроводу.

Із відповіді Вінницького обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Вінницяводоканал» від 30 жовтня 2007 року № 2/209 про можливість проведення мережі водопроводу до приватного будинковолодіння АДРЕСА_1 через проїзд загального користування площею 75 кв. м вбачається, що є можливість прокладення водопроводу при умові дотримання ДБН 360-92 ** «Планировка и застройка городских и сельских поселений».

Згідно з повідомленням Вінницького управління газового господарства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» від 15 березня 2012 року № 371, під час обстеження систем газопостачання будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 виявлено, що газопровід - ввід низького тиску ДУ 57 мм прокладено під землею про прилеглій території будинку АДРЕСА_2. На даній підземній ділянці газопроводу будь-які запірні пристрої відсутні, що робить неможливим відключення будь-якого будинку від газопостачання.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 22 жовтня 2013 року № 25, проведеної Подільським центром судових експертиз, площа земельної ділянки, яка пропонується як варіант встановлення безоплатного земельного сервітуту на право прокладання ліній водогону та експлуатації лінії газопроводу до житлового будинку літ. «А», домоволодіння АДРЕСА_1 через земельну ділянку домоволодіння АДРЕСА_2, становить 25,99 х 3,0 = 78,0 кв. м.

Забезпечити прокладання ліній водогону та експлуатації лінії газопроводу до будинку літ. «А» домоволодіння АДРЕСА_1 менш обтяжливим способом неможливо.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ роз'яснено, що, встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Крім того, чинним законодавством передбачено, що право проходу та проїзду на транспортних засобах, а також право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій є різними видами земельних сервітутів, а тому встановлення щодо земельної ділянки одного з них не означає можливість використання цієї земельної ділянки власником чи користувачем сусідньої земельної ділянки з іншою метою.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував того, що задовольнити потреби позивачів неможливо без встановлення сервітуту, при цьому встановлення одного виду сервітуту не виключає можливості встановлення щодо тієї ж земельної ділянки іншого виду сервітуту за наявності для цього відповідної можливості.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказаний варіант встановлення земельного сервітуту є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений, фактично розташований в тому ж місці, що і сервітут на право проходу та проїзду на транспортних засобах і підставою встановлення саме безоплатного земельного сервітуту є те, що земельна ділянка, на якій його встановлено, перебуватиме в користуванні у відповідачів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак є власністю Вінницької міської ради, якою не ставиться питання про внесення плати за його встановлення. Доводи щодо стягнення судового збору з відповідачів вирішено судом у зв'язку із задоволенням позовних вимог та понесеними витратами.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

На підставі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 13 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко В.І. Мартинюк О.М. Ситнік О.В. Ступак