АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 754/154/12ц Головуючий в І інстанції: Панченко ОМ.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/6996/2015 Доповідач: Слободянюк С.В
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Слободянюк С.В.,

суддів: Корчевного Г.В., Крижанівської Г.В.,

при секретарі: Кутц А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнестехпрод» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

В травні 2011 року Публічне акціонерне товариство (ПАТ) «Вест Файненс Енд Кредит Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору від 30 жовтня 2009 року, що був укладений між ПАТ «Вест Файненс Енд Кредит Банк» та ТОВ «Бізнестехпрод». Банк надав позичальнику не відновлювальну кредитну лінію загальною сумою кредиту 2 000 000 грн. зі строком користування до 29 жовтня 2010 року та сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 35% річних, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування наданим кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 були укладені договори поруки від 24 грудня 2009 року, відповідно до яких останні зобов`язалися відповідати перед позивачем за виконання усіх зобов»язань позичальника в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору.

Позивач просив суд про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 738 402 грн. 20 коп. та судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року ПАТ «Вест Файненс Енд Кредит Банк» подали апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового - про задоволення позову.

В судовому засіданні представник ПАТ«Вест Файненс Енд Кредит Банк» - Усатюк Л.Л. апеляційну скаргу підтримала, представники ОСОБА_4 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скаргу не визнали.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги за таких обставин.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 30 жовтня 2009 року між ПАТ«Вест Файненс Енд Кредит Банк» та третьою особою ТОВ «Бізнестехпрод» було укладено кредитний договір №26-1346/09- КЮ.

За умовами договору ПАТ«Вест Файненс Енд Кредит Банк» відкрив не відновлювальну кредитну лінію загальною сумою кредиту 2 000 000,00 грн. зі строком користування до 29 жовтня 2010 року та сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 35% річних. Позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування наданим кредитом. (а.с. 22-30 т.1).

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між позивачем та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_3 були укладені окремо з кожних з них договори поруки №26-1346-3/09-ПФ від 24 грудня 2009 року, № 26-1346-2/09-ПФ від 24 грудня 2009 року, №26-1346-1/09-ПФ від 24 грудня 2009 року, відповідно до яких відповідачі по справі зобов`язалися відповідати перед позивачем за виконання усіх зобов`язань позичальника в повному обсязі, що виникли з кредитного договору. (а.с.41-52 т. 1).

У зв`язку з непогашенням позичальником заборгованості за кредитним договором ПАТ «Вест Файненс Енд Кредит Банк» на адресу відповідачів 19 січня 2011 року направлено вимоги про повернення простроченої заборгованості, які отримані ними 25 січня 2011 року (а.с.53-56 т. 1).

Станом на 27 листопада 2014 року загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем складає 6 458 350 грн. 48 коп., що складається з: 2 000 000,00 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом; 3 269 452,07 грн. - сума нарахованих та не сплачених в строк відсотків; 830 760,27 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 358 138,14 грн. . - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсідарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Частиною 2 ст. 104 ЦК України передбачено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01 грудня 2014 року у справі №911/2223/13 ліквідовано юридичну особу ТОВ «Бізнестехпрод», вимоги всіх кредиторів визнано погашеними. (а.с.124-131 т. 3).

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

19 грудня 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис №2005849 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ТОВ «Бізнестехпрод», що підтверджується повідомленням №5849. (а.с.132 т. 3).

Відповідно до витягу Державної реєстраційної служби України з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 10 лютого 2015 року (а.с.133-137 т. 3) ТОВ «Бізнестехпрод» перебуває в припиненому стані та не має правонаступників.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Частиною 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється з ліквідацією юридичної особи (боржника, кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Відповідно до висновків, що містяться в постанові Верховного Суду України №6-129цс12 від 07 листопада 2012 року термін «порука» застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України використовується в розумінні зобов`язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки. Отже, зі змісту зазначеної норми вбачається, що порука припиняється в разі припинення основного зобов`язання. Припинення юридичної особи у зв»язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення поруки, оскільки зобов`язання за кредитним договором припинилося.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов*язання не пред*явить вимоги до поручителя.

Як вбачається з п.3.7, п.3.8 договорів поруки, договір припиняє свою дію тільки після повного виконання позичальником своїх зобов*язань за кредитним договором або поручителем за цим договором.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що витікають із кредитних правовідносин», якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов*язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов*язань за цим договором строк пред*явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов*язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов*язання у повному обсязі або у зв»язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

За умовами кредитного договору №26-1346/09-КЮ від 30 жовтня 2009 року, укладеного між ПАТ «Вест Файненс Енд Кредит Банк» та ТОВ «Бізнестехпрод», встановлено максимальний термін до настання якого загальна сума кредиту повинна бути повернута позичальником.

Згідно п. 1.1 кредитного договору Банк відкриває кредитну лінію з терміном кредиту до 29 жовтня 2010 року.

Згідно з пунктом 3.1 кредитного договору, кредит дозволений до отримання з дати виконання позичальником попередніх умов та до 28 жовтня 2010 року.

Таким чином 29 жовтня 2010 року є днем настання строку виконання зобов*язання у повному обсязі, тобто саме з цієї дати має обчислюватись строк пред*явлення вимог до поручителя.

Пунктом 24 наведеної вище Постанови зазначено, що пред*явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред»явлення до нього позову. При цьому в разі пред*явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов*язання.

Строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб*єктивного права кредитора і суб»єктивного обов»язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає,що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред»явлення позову), кредитор вчиняти не може. Застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред*явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред»явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Застосоване в ч. 4 ст. 559 ЦК України поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов»язання. Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов»язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. (Постанова Верховного Суду України №6-53цс14 від 17 вересня 2014 року).

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позовну заяву було подано до суду 04 травня 2011 року, з перевищенням шестимісячного строку з 29 жовтня 2010 року (термін виконання зобов»язання у повному обсязі). Як наслідок, порука за договором №26-1346-2/09- ПФ від 24 грудня 2009 року є припиненою з 29 квітня 2013 року. З цих же підстав припиненою є порука і за іншими договорами.

Також, зобов*язання по кредитному договору від 30 жовтня 2009 року припинилося повністю в зв*язку з ліквідацією юридичної особи (боржника). Припинення основного зобов*язання має наслідки припинення поруки, що прямо встановлено законом. Обставина ліквідації основного боржника виключає можливість задоволення вимог кредитора до поручителів.

Зокрема, у Постанові Верховного Суду України зазначено, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної заяви, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, зазначивши, що закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що поруки була припинена, доводи апеляційної скарги стосовно того, що договір поруки не припинено на час звернення позивача з позовом не ґрунтується на матеріалах справи і вимогах закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги правильність висновку суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Вест Файненс Енд Кредит Банк» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: