Справа № 639/8998/15-ц
Провадження № 2/639/2589/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Гаврилюк С.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Дієса» про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу , повернення сплаченої за товар грошової суми, відшкодування моральної шкоди,

встановив :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Дієса» про захист прав споживача, у якому просить розірвати договір купівлі-продажу, повернути грошові кошти в розмірі 9723,00 грн. та виплатити 7500,00 грн. компенсації моральної шкоди.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням п. 2, п. 3, п. 4 ч. 2, ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме позивачем не зазначено у позовній заяві своє імя та по батькові, вказано лише ініціали. Крім того, не зазначено зміст позовних вимог, а саме з кого та на чию користь позивач просить стягнути грошові кошти в розмірі 9723 грн. та компенсацію моральної шкоди в розмірі 7500 грн. Також позивачем не вказана ціна позову щодо вимог майнового характеру та не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у повному обсязі за вимоги майнового характеру , виходячи з розміру 1 відсоток від ціни позову. Крім того, позивачем не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у повному обсязі за вимоги немайнового характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України « Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 р., розмір ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (487 грн. 20 коп.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6090 грн.).

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 р. передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

В п. 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року зазначено, що якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обовязковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (ст. 121 ЦПК України) або залишення заяви без розгляду (п.8.ч.1 ст. 207 ЦПК України).

Як розяснено в п.п. 10, 12, 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року подані до суду позовні заяви чи заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору. У випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. Якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Частина пята статті 119 ЦПК передбачає, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір».

З 01.09.2015 Закон України «Про судовий збір» діє у новій редакції. Із статті 5 цього Закону, яка визначає пільги щодо сплати судового збору, виключено пункт, який встановлював, що від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав.

Отже, з 01.09.2015 позови споживачів оплачуються судовим збором за ставками, встановленими Законом.

Частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, яка діє з 01.11.2011, визначає, що «споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав».

Тобто, на день подання позову про захист прав споживачів діють нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному регулюють питання оплати судового збору.

Згідно з статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах застосуванню підлягають положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Як зазначалося вище, Закон України «Про судовий збір» у редакції, що діє з 01.09.2015, виключив споживачів з переліку пільгової категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Таким чином, враховуючи, що позов містить вимогу майнового характеру про повернення грошових коштів в розмірі 9723 грн. та дві вимоги немайнового характеру і при цьому позивачем не сплачено судовий збір, то позивачу необхідно вказати ціну позову щодо вимог майнового характеру та сплатити на р/р 0008 (код ЄДРПОУ суду - 02893738, УДК СУ у Жовтневому районі м. Харкова Харківської області код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37999612, банк отримувача ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (487 грн. 20 коп.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6090 грн.), а саме 487 грн. 20 коп. за вимоги майнового характеру та за дві вимоги немайнового характеру сплатити судовий збір в розмірі 974 грн. 40 коп. , що в загальній сумі складає 1461,60 грн.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,ст. ст. 4 ,5, 6 Закону України «Про судовий збір», суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Дієса» про захист прав споживача: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, компенсацію моральної шкоди залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки протягом пяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала в частині визначення розміру судового збору може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.М.Гаврилюк