Справа № 204/1774/2015-ц
Провадження № 2з/204/59/2015 р.
У Х В А Л А

24 квітня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Калініченка М.В.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні у м. Дніпропетровську заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна.

23 квітня 2015 року до суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення вищевказаного позову, в якій вона просила накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3. В обґрунтування заяви вказала на те, що фактично шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з травня 2013 року. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів, різні погляди на життя та побут. ОСОБА_3 вважає, що сімя розпалася остаточно і відновлена бути не може. Через те, що брак офіційно розірваний, позивачка вважає за необхідне розподілити майно, яке було придбане під час шлюбу. Але їй невідомо, яке саме майно, окрім домоволодіння № 42, яке знаходиться за адресою : м. Дніпропетровськ, вулиця Сухумська, було придбано її чоловіком під час їх шлюбу. Невідомо з тієї підстави, що не усі види майна підлягають отриманню нотаріальної згоди подружжя. У звязку з тим, що позивачка повідомила колишнього чоловіка про намір подавати позо до нього про поділ майна, є побоювання того, що відповідач може вчинити дії щодо зникнення,зменшення за кількістю або погіршення за якістю на момент виконання рішення суду майна, що є спільним майном колишнього подружжя. Також, побоювання щодо навмисного продажу спірного майна та іншого майна відповідачем третім особам, що може належати йому за законом, а також не відкидає позивачка і той факт, що у звязку з продажем спірного майна, подальше виконання судового рішення може бути не можливим та призведе до порушення її законних прав та інтересів.

Заява передана судді Самсоновій В.В. 24 квітня 2015 року цивільною канцелярією суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець.

Заявником не надано доказів належності відповідачу, на момент звернення до суду, будь-якого рухомого чи нерухомого майна, окрім спірного домоволодіння, на яке міг би бути накладений арешт, а вказані заявником обставини, а саме те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ґрунтуються на самих припущеннях та не мають відповідних доказів.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що предмет спору, а саме: домоволодіння № 42 по вул. Сухумська в м. Дніпропетровську, було придбано відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, що зокрема підтверджується п. 8 Договору купівлі-продажу домоволодіння від 13.09.2010 року, в якому зазначено, що купівля домоволодіння відповідачем проводиться зі згоди дружини - ОСОБА_1.

При цьому, у разі відчуження відповідачем предмету спору може унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог позивачки, що призведе до негативних наслідків та порушення прав та інтересів позивачки.

Проте, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п.5.6.1 Інструкції про проведення виконавчих дій арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Арештом майна, яке заявлено заявником у якості виду забезпечення позову, не враховано можливих наслідків при його виконанні, а саме: вилучення майна з користування власника та передачу іншим особам на відповідальне зберігання, тощо. Тому, такий вид забезпечення позову є необґрунтованим.

Тому, з урахуванням обставин справи, суд прийшов до висновку, що заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення даного позову слід задовольнити частково та визначити видом забезпечення даного позову - заборону вчиняти певні дії, який (вид) передбачений п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним накласти заборону ОСОБА_3 здійснювати будь-які дії, направлені на відчуження домоволодіння № 42 по вул. Сухумська в м. Дніпропетровську, яка йому належить, до набрання рішенням суду по даній справі законної сили

На підставі викладеного, керуючись п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, ст. ст. 151-153, 168, 209 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна - задовольнити частково.

Накласти заборону ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, здійснювати будь-які дії, направлені на відчуження домоволодіння № 42 по вул. Сухумська в м. Дніпропетровську, яке належить йому на підставі Договору купівлі-продажу домоволодіння від 13.09.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 4404, до набрання рішенням суду по даній справі законної сили.

Право власності на вищевказане домоволодіння № 42 по вул. Сухумська в м. Дніпропетровську зареєстровано за ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 26789794 від 28.10.2010 року.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Копію ухвали направити для виконання до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції та Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її постановлення.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає чинності наступного дня після спливу строку на подання заяви про апеляційне оскарження. Ухвала може бути предявлена до виконання протягом року.

Суддя В.В. Самсонова