АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/970/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 10 Скрипник В.Ф.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівГончар Н. І. , Ювшина В. І.
при секретаріАнкудінові О.І.

з участю: представника ПАТ «Черкасиобленерго» Ведмедя П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на заочне рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до ОСОБА_7 про встановлення безоплатного постійного сервітуту на право розміщення та експлуатації опори лінії електропередачі 10 кВ «Острожани» відносно частини земельної ділянки, що належить ОСОБА_7, -

в с т а н о в и л а :

28 листопада 2014 року Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» (далі ПАТ «Черкасиобленрго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7, з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно державного акту про право власності на земельну ділянку від 30.10.2000 року, відповідач є власником земельної ділянки площею 0,3235 га, яка розташована на території Бузівської сільської ради, Жашківського району, Черкаської області.

Через вищевказану земельну ділянку проходить повітряна лінія електропередачі напругою 10 кВ «Острожани» (далі ПЛ-10кВ), яка належить позивачу та є складовою єдиної інженерної інфраструктури, що забезпечує якісне та безперебійне постачання електроенергії споживачам Жашківського району.

Позивач зазначає, що дана лінія електропередачі побудована та введена в експлуатацію ще в 1972 року, а в 1983 році проведено реконструкції лінії, змінено дерев'яні опори на залізобетонні. Отже на момент отримання ОСОБА_7 державного акту від 30.10.2000 ПЛ-10кВ вже існувала.

З метою укладення договору постійного, безоплатного сервітуту площею 3 кв.м. для розміщення та обслуговування опори лінії електропередачі 10 кВ «Острожани», ПАТ «Черкасиобленерго» звернулося до відповідача з відповідним листом - пропозицією від 13.11.2014 р. Однак ОСОБА_7 у вказаний у листі строк, відповідь на пропозицію не надала.

Тому позивач просить суд: встановити безоплатний постійний сервітут на право розміщення та експлуатації опори лінії електропередачі 10 кВ «Острожани» відносно частини земельної ділянки, що належить ОСОБА_7 на підставі Державного акту про право приватної власності на землю від 30.10.2000року на користь ПАТ «Черкасиобленерго» площею 3 кв. метри визначеної, виходячи з вимог ДБН В.2.5-16-99 «Визначення розмірів земельних ділянок для об'єктів електромереж».

Заочним рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Черкасиобленерго» задоволено повністю.

Вирішено встановити безоплатний земельний сервітут на право розміщення та експлуатації опори лінії електропередачі 10 кВ «Острожани» відносно частини земельної ділянки, що належить ОСОБА_7 на підставі Державного акту про право приватної власності на землю від 30.10.2000року на користь ПАТ «Черкасиобленерго» площею 3 кв. метри, визначеної виходячи з вимог ДБН В.2.5-16-99 «Визначення розмірів земельних ділянок для об'єктів електромереж».

Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, вважаючи заочне рішення суду незаконним та постановленим з порушенням діючого законодавства, просить його скасувати та ухвалити нове, яким в позові ПАТ «Черкасиобленерго» про встановлення безоплатного постійного сервітуту відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що з наданих позивачем доказів вбачається про необхідність встановлення безоплатного земельного сервітуту.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР-3-4-12, виданий Бузівською сільською радою, Жашківського району, Черкаської області 30 жовтня 2000 року, ОСОБА_7 належить на праві власності земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,3235 га, на якій розташований вищезазначений будинок (а.с. 7).

Через приватизовану земельну ділянку ОСОБА_7 проходить повітряна лінія ПЛ-10 кВ Л-8 «Острожани» (в проміжку між опорами № 9/33-9/35), опора 9/34 встановлена на приватизованій ділянці. Рік введення в експлуатацію ПЛ-10 кВ «Острожани» - 1972.

В робочому проекті на будівництво за 1983 рік, розробленого Всесоюзним державним проектно-вишукувальним і науково-дослідним інститутом «Сільенергопроект»), вказано прив'язку до плану місцевості проходження траси ПЛ-10 кВ Л-8 «Острожани».

Проектом передбачено відведення земельної ділянки під опори ПЛ-10 кВ, що передбачено Законом України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів».

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадку і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЗК України, землями енергетичної системи визнаються землі надані під електрогенеруючі об'єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об'єкти транспортування електроенергії для користувача. Землі енергетичної системи можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередач встановлюються охоронні зони.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про електроенергетику», в охоронних зонах електричних мереж, а також інших особливо важливих об'єктів електроенергетики діють обмеження, передбачені законодавством України щодо використання земель.

Згідно п. 4 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою КМ України від 04 березня 1997 року № 209 (далі Правил), у межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами.

Підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться об'єкти електричних мереж, зобов'язані вживати належних заходів до збереження зазначених об'єктів.

Охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі - у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови не відхиленого їх положення на відстані 2 метри для повітряних ліній напругою до 1 кВ, 20 метрів - до 20 кВ (п.5 Правил).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Одним із видів земельних сервітутів є право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій (п. «в» ч. 1 ст. 99 ЗК України).

Згідно з правилами ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Таким чином, право земельного сервітуту по суті є можливістю обмеженого використання чужої земельної ділянки (ділянок) в певних цілях.

Встановлення сервітуту, у відповідності до ст. 402 ЦК України, можливе на підставі договору, закону, заповіту або рішення суду. Одночасно, ст.100 ЗК України передбачено два способи встановлення земельного сервітуту: 1) укладення договору між сторонами; 2) рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою укладання договору постійного, безоплатного сервітуту площею 3 кв.м. для розміщення та обслуговування опори лінії електропередачі 10 кВ «Острожани», ПАТ «Черкасиобленерго» зверталося до відповідача з відповідним листом - пропозицією від 13.11.2014 р.(а.с. 6).

Відповідь на вищевказаний лист ОСОБА_7 не надала.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачка також ставила перед судом питання про перенесення ліній електропередач з метою, щоб вони не проходили над її приватизованою земельною ділянкою, що свідчить про небажання її укладати договір про встановлення земельного сервітуту.

Ставлячи питання в апеляційній скарзі про скасування рішення суду першої інстанції, апелянт вказує на те, що судом вже розглядалося питання за позовом ПАТ «Черкасиобленерго» про скасування її державного акта на право власності на земельну ділянку і в позові було відмовлено.

Проте, в даному випадку, колегія також вважає, що ця обставина не може бути підставою для скасування рішення, так як встановлення земельного сервітуту не позбавляє відповідачку права власності на ту частину земельної ділянки ( в даному випадку 3 кв.м), на яку він встановлюється.

Що стосується відсутності реєстрації обтяжень та обмежень на земельну ділянку відповідачки в зв'язку з функціонуванням лінії електропередач і на що вказує апелянт у скарзі.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право користування (сервітут).

Речові права на нерухоме майно, зазначені в п. п. 2 і 3 ч. 1 цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених ст. 41 цього Закону.

Оскільки спірна повітряна лінія ПЛ-10 кВ Л-8 "Острожани" електропередачі встановлена в 1972 році, на момент отримання позивачкою державного акта на право власності на земельну ділянку обмежень та обтяжень встановлено не було, після приватизації позивачкою земельної ділянки право на користування її частиною відповідач не отримав, тому своє право щодо використання зазначеної лінії електропередачі відповідач зобов'язаний оформити належним чином, що він і робить, звернувшись до суду з даним позовом.

Не підлягають до задоволення також вимоги апелянта про скасування рішення з підстав, що встановленням земельного сервітуту будуть створені їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою за її цільовим призначенням, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, при одержанні свідоцтва про право на спадщину від 23 вересня 1998 року, коли ОСОБА_7 успадкувала після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці Бузівської сільської ради, при приватизації якої їй було відомо про наявність електролінії, яка розташована і проходить через вказану земельну ділянку і на приватизацію в такому вигляді вона погодилася. Встановлення сервітуту лише частково обмежує у користуванні її земельною ділянкою.

Крім того, наслідки та обставини щодо встановлення земельного сервітуту, як зазначено вище, врегульовані законодавством.

Не заслуговують на увагу та є надуманими, як вважає колегія, посилання апелянта в скарзі на те, що судом не визначено кількість сервітутів, не зазначено їх фактичне місце розташування та умови користування, так як рішенням сервітут встановлений один, в межах необхідного, площею 3 кв.м. для розміщення та обслуговування опори лінії електропередач.

Щодо питання оплати земельного сервітуту, на що також вказує апелянт у скарзі про скасування рішення.

Позивач у заяві просить про встановлення сервітуту безоплатного, так як визначено, згідно з положеннями ДБН В. 2.5-16-99 «Визначення розмірів земельних ділянок для об'єктів електромереж», де не йде мова про оплату за користування земельними ділянками, які необхідні для обслуговування опор і ліній. Тим більше, що розмір земельної ділянки, на який встановлений сервітут, є незначним.

Слід зауважити, що ні зустрічним позовом про необхідність визначення певної плати за сервітут, ні будь-якими доказами того, яким повинен бути її розмір, як передбачено ст. 60 ЦПК, відповідачкою такі вимоги позивача не були спростовані і не були подані до суду, що не позбавляє її права вирішити дане питання при необхідності в майбутньому. Тому зазначені апеляційні вимоги про скасування рішення з цих підстав також не підлягають до задоволення.

Слід зауважити, що в позовній заяві позивач просив встановити безоплатний постійний сервітут на право розміщення та експлуатації опори лінії електропередачі 10 кВ «Острожани» відносно частини земельної ділянки, що належить ОСОБА_7 на підставі Державного акту про право приватної власності на землю від 30.10.2000року на користь ПАТ «Черкасиобленерго» площею 3 кв. метри визначеної, виходячи з вимог ДБН В.2.5-16-99 «Визначення розмірів земельних ділянок для об'єктів електромереж».

Судом же не визначено вид земельного сервітуту щодо терміну його дії, хоча в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному об'ємі та просив про їх задоволення.

Таке прохання представника позивача мотивоване на підставі статті 16 ЗУ «Про землі енергетики та правовий режим соціальних зон енергетичних об'єктів», де зазначено, що підприємства, які будують чи експлуатують об'єкти енергетики та передачі електричної енергії, мають право використовувати земельні ділянки за договором про встановлення земельного сервітуту з власником чи користувачем земельної ділянки для розміщення об'єктів на підставі постійних або строкових земельних сервітутів для: будівництва, реконструкції, капітального ремонту, розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі, проходу, проїзду і т.ін. Можливість встановлення таких видів сервітутів повністю відповідає вимогам ст. 99 ЗК.

До постійних відносять земельні сервітути, при яких одна земельна ділянка постійно обслуговує іншу, підвищуючи її здатність задовольняти певні потреби власника (користувача). Прикладом таких сервітутів можна назвати сервітут, на підставі якого здійснюється прокладка власником (користувачем) певного лінійного об'єкта через суміжну (обслуговуючу) земельну ділянку, як в даному випадку, лінія електропередач через земельну ділянку відповідачки, яка прокладена набагато раніше,

Тому враховуючи наведене, колегія вважає за можливе, в разі необхідності, ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення щодо вказаної обставини.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору в повній мірі з'ясував вимоги позивача та обставини, що мають значення для справи і ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, вирішивши спір по суті.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Заочне рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до ОСОБА_7 про встановлення безоплатного постійного сервітуту на право розміщення та експлуатації опори лінії електропередачі 10 кВ «Острожани» відносно частини земельної ділянки, що належить ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :