У х в а л а

19 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2014 року постановлено: стягнути з нього на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитом в розмірі 3 032 036 грн 87 коп., заборгованість за процентами в розмірі 2 467 145 грн 12 коп., пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 593 611 грн 59 коп., пеню за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 450 863 грн 11 коп. Рішенням Апеляційного суду Київської області

від 10 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову, яким постановлено: стягнути з нього на користь банку заборгованість за кредитом в розмірі 193 291, 35 дол. США, заборгованість за процентами в розмірі 79 442, 74 дол. США, пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 418 966 грн 89 коп., пеню за несвоєчасне повернення процентів в розмірі 316 986 грн 85 коп.; в іншій частині позовних вимог відмовити. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року рішення апеляційного суду залишено без змін.

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року й ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить постанову Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року (справа № 6-160цс14).

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився касаційний суд, виходив із того, що відповідач належним чином не виконав свої грошові зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором. З урахуванням положень частини другої статті 1050 ЦК України та умов договору погашення кредиту здійснюється періодичними щомісячними платежами, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Оскільки банк звернувся до суду із зазначеним позовом 8 серпня 2014 року, то враховуючи строк позовної давності, з відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбанк», підлягає стягненню заборгованість по сумі кредиту та процентам за користування коштами за період з серпня 2011 року до 8 серпня 2014 року Крім того позовна давність для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується в межах одного року, тому з відповідача на користь банку підлягає стягненню пеня, нарахована за період з

8 серпня 2013 року до 8 серпня 2014 року.

У наданій для порівняння постанові Верховний Суд України виходив з того, що умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином надана для порівняння постанова Верховного Суду України не слугує прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 29 квітня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
А.Г. Ярема