УхвалА

іменем україни

23 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Кафідової О.В., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс - Центр «Альфа», треті особи: публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк», публічне акціонерне товариство «Автокразбанк», про захист прав споживачів; за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс - Центр «Альфа» до публічного акціонерного товариства «Автокразбанк», ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 15 лютого 2014 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр «Альфа» (далі - ТОВ «Сервіс-Центр «Альфа») було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки Маzda СХ-5 ІРМ 2, ОL 6МТ 2WD Еntгу, НОМЕР_1, вартість якого складала 253 700 грн. Указувала, що вона оплатила вартість зазначеного автомобіля, а саме: 15 лютого 2014 року нею були перераховані кошти в розмірі 20 тис. грн, що відповідно на дату здійснення платежу складає 2 325 доларів 60 центів США, 21 березня 2014 року - 200 тис. грн - за рахунок кредитних коштів, що складає 19 072 доларів 68 центів США, 7 квітня 2014 року - 95 500 грн, що складає 8 101 доларів 72 центи США. Всього на користь відповідача нею перераховано понад 29 500 доларів США, а саме - 315 500 грн. Відповідно до умов укладеного договору купівлі-продажу автомобіль повинен був бути переданий в строк до 15 квітня 2014 року. Зазначала, що у зв'язку з ухиленням відповідача від взятих на себе зобов'язань автомобіль їй переданий не був.

Ураховуючи викладене та уточнені позовні вимоги, ОСОБА_4 просила суд зобов'язати відповідача прийняти від неї в рахунок остаточної оплати вартості автомобіля грошові кошти в сумі 95 500 грн та передати їй за актом зазначений автомобіль, стягнути з відповідача на її користь витрати за користування кредитним договором в розмірі 26 934 грн 25 коп., витратити на ліки під час лікування в сумі 2 886 грн 59 коп. та моральну шкоду в розмірі 100 тис. грн.

У травні 2014 року ТОВ «Сервіс-центр «Альфа» пред'явило зустрічний позов, посилаючись на те, що на виконання укладеного 15 лютого 2014 року договору купівлі - продажу автомобіля ОСОБА_4 17 лютого 2014 року було сплачено перший платіж за автомобіль у розмірі 20 тис. грн, що було простроченням строку сплати. 20 березня 2014 року між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» було укладено договір відновлювальної кредитної лінії та застави майнових прав на отримання грошових коштів, відповідно до умов якого вона отримала грошові кошти у розмірі 200 тис. грн, які 21 березня 2014 року були перераховані на його рахунок за сплату транспортного засобу. У зв'язку із неплатоспроможністю публічного акціонерного товариства «Автокраз Банк» (далі - ПАТ Автокраз Банк») вказані грошові кошти на його рахунок не надійшли, у зв'язку із чим ОСОБА_4 було направлено лист на адресу банку про повернення грошових коштів, проте відповіді отримано не було, а гроші не повернуто. 1 квітня 2014 року ним було направлено на адресу ОСОБА_4 лист, яким згідно з умовами договору було повідомлено про нову ціну на автомобіль, а саме - 338 600 грн та необхідності сплатити визначену суму. 7 квітня 2014 року позивачем було перераховано 95 500 грн на його рахунок. Таким чином, станом на 7 квітня 2014 року ОСОБА_4 було сплачено загальну вартість автомобіля у розмірі 315 600 грн. Указував, що ним були виконані всі умови договору та в силу того, що ОСОБА_4 не сплатила повної вартості автомобіля договір з нею був розірваний, що відповідає домовленості за договором а отримані грошові кошти за договором купівлі- продажу автомобіля направлені на її рахунок. У зв'язку із бездіяльністю ПАТ «Автокраз Банк» остання грошові кошти не отримала.

Ураховуючи викладене, ТОВ «Сервіс-центр «Альфа» просило суд зобов'язати ПАТ «Автокраз Банк» виплатити кошти у розмірі 200 тис. грн на рахунок ОСОБА_4 та зобов'язати її прийняти указану суму.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 та зустрічного позову ТОВ «Сервіс-центр «Альфа» відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення в частині первісного позову, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У частині зустрічного позову судові рішення не оскаржені, тому в силу ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку, про те що позивач порушила умови договору щодо своєчасної оплати за товар (автомобіль) як щодо першого платежу, так і щодо наступних, у зв'язку з чим в силу п. 3.4 договору, що є домовленістю сторін (ст. ст. 6, 627 ЦК України) договір вважається розірваним, а автомобіль було продано іншому покупцю.

Доводи касаційної скарги про прострочення кредитора були предметом перевірки та дослідження судами і не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Кафідова

В.А.Черненко