Справа № 522/109/16-ц
Провадження № 6/522/2/16
У Х В А Л А

Іменем України

«11» січня 2015 року

Приморський районний суд міста ОСОБА_1 у складі

Головуючого судді Погрібного С.О.,

за секретаря судового засідання Солодкої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3, погоджене начальником відділу ОСОБА_4,

в с т а н о в и в :

Державний виконавець старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3 (номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на наступне.

У провадженні цього державного виконавця перебуває виконавче провадження ВП № 46057198 з примусового виконання виконавчого листа 523/19903/13-ц виданого 25.12.2014 року Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 6243 долари 72 центи США та судових витрат в розмірі 200 гривень на користь ПАТ "ОСОБА_5 МКБ".

Подання державного виконавця розглянуто судом за правилами частини 2 статті 377-1 ЦПК України, згідно із якими суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець про дату, час та місце розгляду подання повідомлявся за службовою адресою, в судове засідання не зявився, його неявка не перешкоджає розгляду цього подання, проте зі змісту подання вбачається, що державний виконавець просить розглядати подання за його відсутності.

Розглянувши подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, надані матеріали, суд дійшов висновку, що в задоволенні подання має бути відмовлено.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян на виїзд і вїзд на територію України, порядок оформлення для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Таким чином, системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника має звертатись лише державний виконавець лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань під час примусового виконання рішення суду.

Втім, ані подання державного виконавця, ані матеріали справи не свідчать про те, що ОСОБА_3 відомо про відкриття виконавчого провадження та про те, що він ухиляється від виконання зобов'язання за рішенням суду.

В матеріалах справи відсутні будь які докази, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та намагається виїхати за межі України, щоб уникнути цивільно-правової відповідальності. Додані до заяви документи копія постанови про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту та копія паспорту громадянина України самі по собі не доводять факту ухилення боржника від виконання рішення.

У звязку із зазначеним суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви та вважає за необхідне відмовити у її задоволенні.

Керуючись ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України, п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», СУД

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3, погоджене начальником відділу ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

11.01.2015