ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4229/15-ц
провадження № 2/753/3208/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2015 р. м.Київ

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Домарєва О.В.,

при секретарі Ткачі А.Г. , за участю представника позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Ніжинська міська державна нотаріальна контора «Про поновлення строку позовної давності, усунення від права на спадкування, встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадщини», -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року представник ОСОБА_5 в інтересах позивачки ОСОБА_3 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом , уточнивши який просив: поновити строк позовної давності для звернення до суду з позовом про усунення ОСОБА_6 від права на спадкування спадщини за законом, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 р після смерті ОСОБА_7, усунути відповідачку від права на спадкування, встановити факт постійного проживання позивачки ОСОБА_3 із спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та визнати за позивачкою право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування спадщини за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та на його обгрунтування стверджував, що позивачка є рідної сестрою померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_7 У 2006 р ОСОБА_7 потрапив у ДТП, в наслідок чого його здоров'ю було завдано значної шкоди та в подальшому потягло встановлення 2 та 1 групи інвалідності, при цьому з вказаного часу до дня смерті померлий потребував сторонньої допомоги, яку йому надавала позивачка під час постійного проживання разом з братом. В свою чергу відповідачка, як донька померлого та спадкоємиця, у зазначений період часу такої допомоги спадкодавцю не надавала, що на думку представника позивача,є підставою для усунення відповідачки від спадщини та визнання за позивачкою права на спадщину у вигляді частки домоволодіння, визначеної рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 27.01.2014 року. Просив поновити строк позовної давності для звернення до суду з позовом про усунення ОСОБА_4 від права на спадкування спадщини за законом, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 р після смерті ОСОБА_7, пропущений з поважних причин, усунути відповідачку від права на спадкування, встановити факт постійного проживання позивачки ОСОБА_3 із спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та визнати за позивачкою право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування спадщини за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 року з підстав, передбачених ст..ст.1224,1258,1261,1262,1268 ЦК України та ст.ст.202,203 СК України.

Позицію свого представника та мотиви на її обґрунтування у судовому засіданні підтримала позивачка ОСОБА_3

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою за місцем її реєстрації про день та час та місце розгляду справи (а.с. 34, 53, 66, 67, 102, 103, 104, 105, 120, 121, 122, 123).

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Третя особа Ніжинська міська державна нотаріальна контора надіслала листа з проханням про розгляд справи у відсутність її представника (а.с. 124).

Судом встановлені наступні обставини та правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 59 років помер ОСОБА_7 у м.Ніжин Чернігівської області, що підтверджено свідоцтвом про смерть від 06.10.2010 року за № 769 / а.с.7/.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина за законом.

28.03.2011 р. з заявою про прийняття спадщини за законом до Ніжинської міської державної нотаріальної контори звернулась донька померлого ОСОБА_4 - відповідачка по справі. як спадкоємиця першої черги відповідно до положень ст.1261 ЦК України.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2014 року було визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 від 30.10.2009 року та за померлим ОСОБА_7 було визнано право власності на 1/4 частину зазначеного домоволодіння.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Позивачка у справі ОСОБА_3 доводиться померлому ОСОБА_7 рідною сестрою та відповідно до положень ст.1262 ЦК України є спадкоємицею другої черги.

Факт родинних відносин між померлим ОСОБА_8 та позивачкою ОСОБА_3 підтверджується: витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 04.11.2014 року, свідоцтвом про народження від 20.10.1954 року, свідоцтвом про укладення шлюбу від 05.1977 року (а.с.23, 24, 25).

С заявою до нотаріуса про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7, а також з заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини на день розгляду справи та прийняття рішення - позивачка не зверталась.

Також судом встановлено, що 26.01.2006 року ОСОБА_7 потрапив у ДТП, в наслідок якого йому було завдано значної шкоди, згідно виписки № 2766 з медичної картки стаціонарного хворого (а.с.11).

16.07.2006 року ОСОБА_7 була встановлена II група інвалідності до 01.07.2007 року, що зазначено в виписці із акту огляду МСЕК № 009755 та направлено до Київського міського центру реабілітації, що підтверджується випискою № 11103 від 31.07.2006 року (а.с. 12,13).

З 27.11.2007 року по 24.12.2007 року ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в Київській міській лікарні № 1, про що зазначено в виписці з історії хвороби № 20941 (а.с. 14-15).

15.06.2009 року - 2.10.2010 року ОСОБА_7 була встановлена I група інвалідності, що підтверджується Пенсійним посвідченням № НОМЕР_1, серія ААД № 210471, довідкою № 835959 від 25.05.2009 ПФУ в Дарницькому районі м. Києва (а.с. 21, 22).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 підтвердили, що у 2009 році ОСОБА_3 перевезла безпорадного брата ОСОБА_7 який потребував сторонньої допомоги до свого будинку за адресою: АДРЕСА_2, який проживав із сестрою по день смерті. Позивачка доглядала, купувала речі, ліки тощо, підтримувала психологічно, намагалася створити для нього всі умови для того, щоб убезпечити від всякого роду переживань, навантажень, тобто робила все, щоби створити гармонійні умови для видужання. В свою чергу відповідачка ОСОБА_12 допомоги, якої потребував померлий, у зазначений період часу не надавала та ніхто із свідків її не бачив.

Відповідно до статті 60 Цивільного - процесуального кодексу України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини 1 статті 11 Цивільного - процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналіз наведених обставин та доказів дозволяє суду зробити висновок про те, що з 2009 року по день смерті спадкодавця ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивачка постійно проживала разом з братом у належному їй будинку та надавала йому необхідну допомогу.

Тому суд приходить до висновку про те, що вимога в частині встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 року є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.ст.234,256-259 ЦПК України.

Разом з тим, обговорюючи законність та обґрунтованість позовних вимог в частині поновлення пропущеного строку, усунення відповідачки ОСОБА_4 від права на спадкування за законом, як спадкоємця першої черги та визнання за нею права на спадщину за законом на 1/4 частину житлового будинку № АДРЕСА_1 , як спадкоємицею другої черги, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Разом із цим, чинне законодавство не передбачає заборони щодо звернення спадкоємця однієї черги за наявності спадкоємця іншої черги із заявою про прийняття спадщини за умови відсутності заповіту.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, на думку суду, право звернення позивачки до суду з позовом про поновлення строку, усунення від спадщини та визнання права на спадщину, може виникнути тільки після звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та вмотивованої відмови нотаріуса у задоволенні заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи спадкоємцем першої черги за законом померлого спадкодавця є його донька ОСОБА_4, яка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України у встановлений ст. 1270 ЦК України строк.

28.03.2011 року Ніжинською міською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 91/2011 року щодо майна померлого ОСОБА_7, інші спадкоємці, окрім дочки померлого ОСОБА_4, згідно матеріалів спадкової справи відсутні, заповіту ОСОБА_7 не залишив (а.с. 56-59).

У судовому засіданні об'єктивно встановлено, що позивачка, яка є спадкоємицею другої черги, навіть за наявності спадкоємця першої черги, мала право звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та у разі вмотивованої відмови нотаріуса, звернутись до суду з цим позовом, але таким правом не скористалась.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що в задоволенні позовних вимог про поновлення строку, усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадщину за законом слід відмовити виключно з мотивів відсутності звернення позивачки з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини,або продовження строку на прийняття спадщини, тобто вирішення зазначеної вимоги в позасудовому порядку.

Разом з тим, суд звертає увагу на ту обставину, що відмова у задоволенні позову у цій частині, не позбавляє права позивачку, на підставі та за умови набрання законної сили цього рішення, звернутись з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, а у разі його вмотивованої відмови, звернутись до суду з аналогічним позовом, або з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

А в цілому, позовні вимоги задовольняються судом частково.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1224, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 11, 60, ч. 3 ст. 61, ч. 1 ст. 88, ст. ст. 214, 215, 218, 221, 224-227 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного суду України за № 7 від 30 травня 2008 року " Про судову практику у справах про спадкування ", суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Ніжинське міськрайонне управління юстиції в Чернігівській області «Про поновлення строку позовної давності,усунення від права на спадкування, встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадщину» - задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) разом з померлим ОСОБА_7 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі - 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду м.Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив за письмовою заявою відповідача .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О. В. Домарєв