У х в а л а

24 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Романюка Я.М.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 2 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня

2012 року позов задоволено, постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 729 тис. 170 грн 49 коп. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2015 року її апеляційну скаргу на зазначене рішення місцевого суду повернуто на підставі частини першої статті 292 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду.

ОСОБА_4 просить скасувати ухвали судів апеляційної та касаційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, зокрема статті 292 Цивільного ЦПК України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого, 13 серпня, 29 жовтня 2014 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 2 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився касаційний суд, виходив з того, що кредитний договір був укладений між банком та ОСОБА_6 ОСОБА_4 не була стороною у даному договорі. Зазначений кредитний договір не був оскарженим та не визнався недійсним. Таким чином рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня

2012 року не вирішувались питання про права та обов'язки ОСОБА_4

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

- від 26 лютого 2014 року суд касаційної інстанції, виходив з того, що суд, відмовляючи особі у відкритті апеляційного провадження, обмежив її право на оскарження судових рішень, що гарантоване Основним Законом;

- від 13 серпня 2014 року суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що повертаючи апеляційну скаргу товариства, суд фактично обмежив право особи на доступ до правосуддя, що гарантоване Конституцією України, не врахував доводи апеляційної скарги про те, що факт родинних відносин між особами є предметом доказування у іншій цивільній справі, де товариство залучено до участі у справі третьою особою. Отже апеляційний суд не звернув уваги на наявність між сторонами спору про право у іншій цивільній справі, що свідчить про існування правових підстав для участі товариства у цій справі;

- 29 жовтня 2014 року суд касаційної інстанції керувався тим, що відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги, суд зазначив, якщо рішенням суду не вирішувалось питання про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, то в разі подання нею апеляційної скарги з пропущенням строку на апеляційне оскарження, положення статті 297 ЦПК України не підлягають застосуванню, оскільки питання про поновлення строку апеляційного оскарження вирішується стосовно осіб, які мають право на апеляційне оскарження. Однак такі висновку суду є помилковими, оскільки норма закону, на яку посилався суд, не містить підстав для відмови у прийнятті апеляційної скарги. Суд не перевірив належним чином доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не звернув уваги на те, що заявник в апеляційній скарзі зазначав, що рішенням суду першої інстанції порушено його право на спірне майно.

Зміст заяви ОСОБА_4 та надані нею для порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно вимог пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3339/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 17 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Я.М. Романюк
А.Г. Ярема