Справа № 612/418/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24 вересня 2015 р. смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі: судді Мороза О.І., при секретарі Коняєвій Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Близнюки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, -
Його вина доведена вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року у кримінальному провадженні №612/70/15-к. Цим вироком ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначене покарання у вигляді обмеження волі строком два роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 від призначеного покарання звільнено із випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців. Вирок набрав законної сили 22.03. 2015 року.
На час звернення до суду кошти не повернені. ОСОБА_2 переховується, на телефонні дзвінки не відповідає. Зазначена сума є для неї є великою. Вона її отримала взявши кредит.
Підставами для стягнення моральної шкоди вважає те, що їх сімя не має великого статку, що не дозволяє відразу розрахуватися за кредитними зобовязаннями. Вона вимушена щомісячно відривати від сімї зароблені тяжкою працею кошти та перераховувати їх для погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином сімя, сплачуючи за кредити з процентами залишається майже без коштів для існування, не вдається достатньо приділяти уваги сину, нарощується заборгованість за комунальні послуги. Відсутня можливість для придбання найнеобхіднішого в тому числі і ліків.
На час розгляду справи прізвище позивача змінилося. Так із наданих нею паспорта, свідоцтва про шлюб вбачається що після укладення 10.10. 2015 року шлюбу ОСОБА_3 присвоєне прізвище «Власенко» (а.с.36,37).
Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлялися своєчасно та належним чином.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на задоволені позову наполягала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того вказала, що на час
розгляду справи ОСОБА_2 кошти їй не повернув, свої обіцянки з цього приводу не виконує, уникає зустрічей з нею. Кошти, які вона передала ОСОБА_2, складаються із сум які вона взяла в борг у сестри та свекрухи по 16 тис гривень, а крім того кредитних коштів Ренесанс Банку - 5000 гривень та Платінум Банку - 15 000 грн. Усвідомлювала, що кошти передає ОСОБА_2 для вчинення ним
протиправних дій. Має такий склад сімї чоловік, дочка 14 років, син 2,5 роки. Крім того сина, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі для звільнення якого і передавала кошти ОСОБА_2 Мають будинок. З комунальних платежів плата за електроенергію, заборгованість по якій за 2 місяці приблизно по 200 гривень. Чоловік працює, середньомісячний заробіток більше 3000 гривень з яких сплачує аліменти. Коштів для належного забезпечення сімї не вистачає.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце судових засідань повідомлявся своєчасно та належним чином за місцем його фактичного проживання, вказаним в позовній заяві. У судові засідання він не зявлявся. Заперечень проти позову, клопотань тощо не заявив.
Відповідно до ст.74, ч.3 ст.76 ЦПК України суд вважає судові повістки відповідачу врученими належним чином.
За таких обставин суд розглядає справу за відсутності відповідача.
Зі згоди позивача, яка заявлена у судовому засіданні усно, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи із наступного.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової ) шкоди є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів осіб, оскільки передбачене п.п. 8,9 ч.2 ст. 16 ЦК України.
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 1166 ЦК України, передбачає прямий зв'язок між виною особи та наслідками, які наступили у результаті неправомірних дій особи.
Як розяснено в п. 2 постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, наявності шкоди, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень.
У ч. 1 ст. 1166 ЦК України міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов'язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій, або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність).
Вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року у кримінальному провадженні №612/70/15-к. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначене покарання у вигляді обмеження волі строком два роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 від призначеного покарання звільнено із випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців. Вирок набрав законної сили 22.03. 2015 року.

Судом встановлено що ОСОБА_2 в кінці липня 2014 року, перебував в гостях своєї знайомої ОСОБА_4 за місцем її мешкання: вул. Радянська,34 с. Самійлівка Близнюківського району Харківської області, де познайомився з ОСОБА_3, до якої, в ході спілкування увійшов в довіру. ОСОБА_3 під час розмови повідомила ОСОБА_2 про те, що її син ОСОБА_5 знаходиться в місцях позбавлення волі. Тоді ОСОБА_2, керуючись корисливим мотивом, діючи з прямим умислом на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_3, зловживаючи її довірою, запевнив її в тому, що він, через впливових знайомих в правоохоронних органах, може допомогти звільнити ОСОБА_5 від призначеного судом покарання та його відбування за грошові кошти в сумі 100 000 грн. ОСОБА_3, довіряючи ОСОБА_2, не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_2 заволодіти її грошовими коштами, в період з початку серпня до початку вересня 2014 року передала ОСОБА_2 гроші в сумі 52 950 гривень. Після цього ОСОБА_3 почала вимагати від ОСОБА_2 виконання їхньої домовленості, однак останній повідомив потерпілій, що він шахрайським шляхом заволодів її грошовими коштами, які витратив на власні потреби, завдавши потерпілій ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 52 950 гривень.

Крім того із вироку вбачається, що допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України визнав повністю, не заперечував факту його вчинення при вищевказаних обставинах, щиро розкаявся у скоєному. Цивільний позов не заявлявся.

Отже вищезазначеним вироком суду вина ОСОБА_2 у заволодінні шляхом обману (шахрайство) грошовими коштами потерпілої ОСОБА_3 у сумі 52950 гривень встановлена.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином вимоги позивач щодо відшкодування на її користь завданої майнової шкоди підлягають задоволенню у повному розмірі 52950 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заданої внаслідок порушення її прав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 шахрайським шляхом заволодів коштами позивачки.

Відшкодування моральної шкоди грішми і незалежно від майнової шкоди передбачено ст. 23 ЦК України.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Разом із тим, при визначені грошового відшкодування моральної шкоди суд повинен враховувати характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка задала моральну шкоду, якщо вона є підставою для відшкодування, а також із урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, що передбачено ч.3 ст. 23 ЦК України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Суд, згідно вимог ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Суд вважає доведеним, що у звязку із протиправною поведінкою щодо неї, позивач дійсно зазнала душевних моральних страждань зокрема і тому, що ОСОБА_2 протиправно заволодів значною для неї сумою 52959 грн. Вона дійсно в двох банках брала кредити і саме в період здійснення ОСОБА_2 проти неї протиправних дій, що потягло для неї та сімї небажані матеріальні наслідки а отже і душевні страждання (а.с.17-24). Враховується характер злочину та його негативні наслідки для позивачки, склад та доходи сімї.

Проте не надано доказів на підтвердження того, що частина коштів, яка передана ОСОБА_2, складається із запозичених у сестри та свекрухи сум. Також суд враховує, що передаючи кошти ОСОБА_2, позивач усвідомлювала, що ці кошти мають бути спрямовані ним на вчинення протиправних дій, що і підтвердила у судовому засіданні.

Не надано доказів і на підтвердження наявності та нарощування заборгованості за сплату комунальних послуг. Позивач у судовому засіданні лише пояснила, що є заборгованість по оплаті за спожиту електроенергію за 2 місяці.

Не надано доказів і на підтвердження необхідності придбання ліків.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру майнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Отже, за вищевикладених обставин, суд вважає, що позивачка належними доказами не довела заявлений розмір моральної шкоди яка підлягає стягненню із відповідача - 100000 гривень.

Враховуються вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що стягненню підлягає моральна шкода у розмірі 3000 гривень.

На підставі ст. 88 ЦПК України із відповідачам на користь держави також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Керуючись п.п.8,9 ч. 2 ст. 16, ч.1-4 ст. 23, ст.ст.1166,1167 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,61, 74,76,88, 209,212-215,218, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, НОМЕР_1, виданий Лозівським МВ ГУМВС України в Харківській області, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, НОМЕР_2, виданий Близнюківським РС ГУ ДМС України в Харківській області 17.07. 2015 року, завдану внаслідок вчинення злочину майнову шкоду у розмірі 52950 гривень та моральну шкоду у розмірі 3000 гривень, а всього 55950 (пятдесят пять тисяч девятсот пятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, НОМЕР_1, виданий Лозівським МВ ГУМВС України в Харківській області, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судовий збір у розмірі 559 (пятсот пятдесят девять) гривень 50 коп.

В іншому у задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення і залишення її без задоволення, рішення може бути оскаржене ним в вищезазначеному порядку при цьому строк на апеляційне скарження рішення починається з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя О.І. Мороз