№ провадження 22-ц/781/2050/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Рудь Н. В.
Доповідач Черненко В. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

13.10.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів: Чорнобривець О.С., Потапенка В.І.

за участю секретаря: Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Укрмедпром» на ухвалу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2015 року, рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 30.04.2015 року та додаткове рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 26.06.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Межиріцький вітамінний завод» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром», Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до Дочірнього підприємства «Межиріцький вітамінний завод» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати та моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 12.07.2013 року по 26.09.2014 року працював на посаді головного інженера ДП Межиріцький вітамінний завод» ДАК «Укрмедпром».

Позивач зазначив, що за час роботи йому було нарахована, але до теперішнього часу не виплачена заробітна плата за період з липня по вересень 2014 року в сумі 16150 грн.

Позивач зазначив, що на даний час не має можливості знайти роботу, не має можливості отримати вже зароблену заробітну плату в результаті чого страждає його сім'я, а тому вважає, що має право вимагати виплати моральної шкоди.

Позивач зазначив, що його звернення до відповідача з приводу надання йому копії наказів про прийняття та звільнення з займаної посади було проігноровано. Просив суд зобов'язати ДП Межиріцький вітамінний завод» ДАК «Укрмедпром» виплатити йому заборгованість по заробітній платі в розмірі 16150,75 грн., середньомісячну заробітну плату за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 49162,45 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000грн.

Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ПАТ «Укрмедпром».

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 30.04.2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ДП «Межиріцький вітамінний завод», ПАТ «Укрмедпром» виплатити ОСОБА_2 заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 16150,75 грн., середньомісячну заробітну плату за час затримки виплати заробітної плати станом на 30.04.2015 року та моральну шкоду в розмірі 5 000грн. Стягнуто судовий збір у розмірі 243,60 грн. в дохід держави.

Додатковим рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 26.06.2015 року зобов'язано ДП Межиріцький вітамінний завод», ПАТ «Укрмедпром» виплатити ОСОБА_2 заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 16150,75 грн., середньомісячну заробітну плату за час затримки виплати заробітної плати станом на 30.04.2015 року 68899,20 грн. - солідарно.

Стягнуто солідарно з ДП Межиріцький вітамінний завод» ПАТ «Укрмедпром» судовий збір у розмірі 487,20 грн. в дохід держави.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрмедпром» ставить питання про скасування рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 30.04.2015 року , додаткового рішення від 26.06.2015 року, Ухвали Голованівського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2015 року в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що з 12.07.2013 року по 26.09.2014 року позивач працював на посаді головного інженера ДП «Межиріцький вітамінний завод» ДАК «Укрмедпром».

За час його роботи позивачу нарахована, але не виплачена заробітна плату за період з липня по вересень 2014 року в сумі 16150 грн.

Позивача звільнено з посади головного інженера ДП «Межиріцький вітамінний завод» ДАК «Укрмедпром» 26.09.2014 року, наказ №91, за власним бажанням. На день подання позовної заяви 10.02.2015 року затримка у виплаті заробітної плати становить 137 днів. Середньоденна заробітна плата за останніх два місяці складає 358,85 грн, сума середнього заробітку за час затримки виплат заробітної плати складає 49162,45грн. (137 днів х 358,85 грн.)

Суд першої інстанції зазначив, що доповнені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При розгляді справи, суд посилався на статті 115,116,237-1 КЗпП України, як на норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини -

Суд першої інстанції зобов'язав Дочірнє підприємство «Межиріцький вітамінний завод», Публічне акціонерне товариство «Укрмедпром» виплатити ОСОБА_2 заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 16150 , 75 грн., середньомісячну заробітну плату за час затримки виплати заробітної плати станом на 30.04.2015 року.

При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачеві, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення та вимог розумності і справедливості та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн..

Додатковим рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 26.06.2015 року суд першої інстанції зобов'язав Дочірнє підприємство «Межиріцький вітамінний завод», Публічне акціонерне товариство «Укрмедпром» виплатити ОСОБА_2 заборгованість по заробітної плати в розмірі 16150 , 75 грн., середньомісячну заробітну плату за час затримки виплати заробітної плати станом на 30.04.2015 року у розмірі 68899,20 грн. - солідарно.

Суд стягну з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Проте з такими висновками суду погодить не можливо в повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення , ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 215 ЦПК України в рішенні суду повинно бути зазначено на підставі яких доказів та з яких мотивів суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього кодексу.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних, як свідків , показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експерта.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам права.

Колегія суддів дійшла висновки , що суд першої інстанції належним чином не з'ясував дійсні обставини по справі, не перевірив надані сторонами по справі докази та не дав їм належної оцінки і як наслідок ухвалив рішення яке не ґрунтується на законі.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення заборгованості по заробітній платі , сум які підлягають виплаті працівникові при звільненні, стягнення середнього заробітку у зв'язку з затримкою належних звільненому працівникові сум та стягнення моральної шкоди у зв'язку з порушенням законодавства про працю відповідачем по справі.

Вбачається, що з ОСОБА_2 12.07.2013 року прийнятий на посаду головного інженера ДП «Межиріцький вітамінний завод» ДАК «Укрмедпром».

Згідно наказу №91 від 26.09.2014 року позивача звільнено з посади головного інженера ДП «Межиріцький вітамінний завод» ПАТ «Укрмедпром».

ДП «Межиріцький вітамінний завод» ПАТ «Укрмедпром» є правонаступником ДП «Межиріцький вітамінний завод» ДАК «Укрмедпром».

В день звільнення позивача, виплати всіх сум , що належать працівнику від підприємства , відповідно до статті 116 КЗпП України не були виплачені.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на довідку від 26.09.2014 року видану ДП «Межиріцький вітамінний завод» в якій визначена заборгованість по заробітній платі в розмірі 16150,75 грн.

Відповідно до довідки від 26.09.2014 року , дохід позивача за період з 01.07.2014 року по 26.09.2014 року становить 20183,53 грн. з вирахуванням податків та обов'язкових платежів сума до виплати складає 16150,75 грн.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник відповідачів визнав суму заборгованості Дочірнього підприємства «Межиріцький вітамінний завод» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром» перед позивачем в розмірі 16150,75 коп.

На день звернення позивача до суду з позовом заробітна плата у розмірі 16150 грн. відповідачем не була виплачена.

Суд першої інстанції дійшов висновку. про необхідність зобов'язати відповідачів виплатити зазначену заборгованість солідарно.

Колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції в частині розміру зазначеної заборгованості по заробітній платі, однак в частині зобов'язання відповідачів сплатити заборгованість солідарно, висновки суду не відповідають нормам діючого законодавства.

З матеріалів справи вбачається,що позивач по справі знаходився у трудових правовідносинах з ДП «Межиріцький вітамінний завод» ПАТ «Укрмедпром» .

Трудових правовідносин позивача по справі з ПАТ «Укрмедпром» не було, тому висновки суду першої інстанції про зобов'язання ПАТ «Укрмедпром» сплатити заборгованість по заробітній платі солідарно не ґрунтуються на нормах КЗпП України.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило , у грошовому виразі, яку власник або уповноважений орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду , за який здійснюється виплата.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу , при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З матеріалів справи вбачається , що вмотивувальній частині рішення суд першої інстанції зазначив, що на день подання позовної заяви (10.02.2015р.) затримка у виплаті заробітної плати становить 137 днів. Середньоденна заробітна плата за останні два місяці складає 358,85 грн. , сума середнього заробітку за час затримки з виплати заробітної плати складає 49162,45 грн.(137 дн. х 358,85 грн.) однак в резолютивній частині рішення зазначає суму у розмірі 68899,20 грн. при цьому мотивування зазначеної суми відсутнє.

Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, що суд першої інстанції не перевірив доводи позивача в частині визначення середнього заробітку, який стягується у випадках затримки виплати грошових сум при звільненні працівника і визначив суму яка підлягає без належного обґрунтування.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник відповідачів визнав суму заборгованості Дочірнього підприємства «Межиріцький вітамінний завод» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром» перед позивачем в розмірі 16150,75 коп., однак заперечує проти суми яка підлягає стягненню у зв'язку із затримкою виплат при звільненні, посилаючись на те, що в серпні 2014 року позивач працював 9 днів з яких 11 днів перебував у відпустці по тимчасовій непрацездатності, у зв'язку з цим заробітна плата за серпень 2014 року становить 2223,96 грн.

Відповідач в своїх поясненнях зазначив, що середній заробіток в липні та серпні 2014 року становить 240,46 грн.( 5470,71 грн +2223,96 грн.: на 32 дн.(23+9).

З матеріалів справи вбачається, що позивач на підтвердження позовних вимог надав довідку від 26.09.2014 року з якої вбачається, що позивач працював в Дочірньому підприємстві «Межиріцький вітамінний завод» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром» з 12.07.2013 року по 25.09.2014 року. Дохід за період з 01.07.2014 року по 26.09.2014 року склав 20183.53 грн.( липень 2014 року нараховано 5470,71 грн, утримано 1042,71, до видачі 4428,00, серпень 2014 року нараховано 4789,54, утримано 949,84, до видачі 3839,70, вересень 2014 року нараховано 9923, 28 утримано 2040,23 до видачі 7883,05. Загальна сума до виплати становить 16150,75 коп.

Виходячи з положень ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі в порушення зазначених вимог закону, не надали належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що заробітна плата позивача за серпень 2014 року становила 2223,96 грн. , не надали довідку заборгованості по заробітній платі перед позивачем яка б підтвердила їхні доводи. Посилання відповідача на табель робочого часу, як на належний доказ на спростування доводів позивача є необґрунтованим, оскільки зазначений табель не підписаний відповідальними особами які ведуть такий облік, відповідно даний доказ не можна визнати належним. Крім того, табель обліку робочого часу не підтверджує розмір заробітної плати який нарахований позивачу у серпні 2014 року.

Суд апеляційної інстанції для встановлення дійсних обставин справи зобов'язав відповідачів надати довідку про нараховану і не виплачену заробітну плату ОСОБА_2 станом на день звільнення позивача, довідку про розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_2 розрахованої відповідно до Постанови КМУ від 08.02.19995 року №100»Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Вимоги суду апеляційної інстанції виконанні не були

Колегія суддів дійшла висновку, що відповідачі по справі не спростували довідку видану ДП «Межиріцький вітамінний завод» ПАТ «Укрмедпром» від 26.09.2014 року з якої вбачається, що за період з 01.07.2014 року по 26.09.2014 року позивачу було нараховано 20183.53 грн. з яких ( липень 2014 року нараховано 5470,71 грн, утримано 1042,71, до видачі 4428,00, серпень 2014 року нараховано 4789,54, утримано 949,84, до видачі 3839,70, вересень 2014 року нараховано 9923, 28 утримано 2040,23 до видачі 7883,05. Загальна сума до виплати становить 16150,75 коп.

Визначаючи розмір грошової суми яка підлягає стягненню відповідно до статті 117 КЗпП України , суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою КМ України від 08 лютого 19995 року №100. (далі Порядок)

З урахуванням цих норм , зокрема п.8 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто що передують дню звільнення працівника.

Ураховуючи , що позивача звільнено з роботи 26.09. 2014 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватись з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме за серпень і липень 2014 року.

З матеріалів справи вбачається , що за серпень 2014 року позивачу нарахована 4789,54 грн. за липень 5470,71 грн., що становить 10260,25 грн. за два місяці.

Середньоденна заробітна плата за два останні місяці становить 238,61 грн.(10260,25 грн. заробітна плата за липень і серпень 2014 року : 43 дні , кількість робочих днів у липні та серпні 2014 року).

В позовній заяві позивач просив стягнути середній заробіток за затримку заробітної плати з 26.09.2014 року по 10.02.2015 року , що становить на думку позивача 137 днів.

Відповідно до статті 11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі .

Колегія судів дійшла висновку, що оскільки позивач не ставить питання про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати, а зазначив конкретний період, то стягненню підлягає середній заробіток за час затримки виплат при звільнені з 26.09.2014 року по 10.02.2015 року, який складає 22667,95 грн.( 238,61 середньоденний заробіток х на 95 днів затримки: вересень 2014р -3 дні, жовтень 2014 року 23 дні, листопад 2014 року 20днів, грудень 2014 року 23 дні, січень 2015 року 19 днів лютий 2015 року 7 днів відповідно до Таблиці Норми тривалості робочого часу за 2014, 2015 роки).

Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України позивач має право на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В частині стягнення моральної шкоди , колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із доказів наданих на підтвердження позовних вимог. Обставини які підтверджують факт затримки грошових виплат при звільнені встановлено в судовому порядку і свідчать проте, що позивач переносить моральні страждання у зв'язку з даними обставинами, тому колегія судів вважає, за можливе на відшкодування моральної шкоди заподіяної Дочірнім підприємством «Межиріцький вітамінний завод» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром» позивачу стягнути на користь позивача 2000 грн.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Стягнути з Дочірнього підприємства «Межиріцький вітамінний завод» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром»,на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у розмірі 16150грн. 75 коп.(шістнадцять тисяч сто п'ятдесят грн.75 коп.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Межиріцький вітамінний завод» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром»,на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки належних звільненому працівникові сум у розмірі 22667,67 (двадцять дві тисячі шістсот шістдесят сім грн. 67 коп. ). який обраховано без вирахування податків та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Межиріцький вітамінний завод» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром»,на користь ОСОБА_2 2000 грн. (дві тисячі) на відшкодування моральної шкоди.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати та моральної шкоди - відмовити у зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Межиріцький вітамінний завод» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром» на користь держави судові витрати по справі в розмірі 470 грн. 27коп.(чотириста сімдесят грн. 27 коп.) .

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

Вирішила:

Апеляційну скаргу ПАТ «Укрмедпром» - задовольнити частково.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 30.04.2015 року та додаткове рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 26.06.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Межиріцький вітамінний завод» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром» , Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Межиріцький вітамінний завод» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром», про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Межиріцький вітамінний завод» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром»,на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у розмірі 16150грн. 75 коп.(шістнадцять тисяч сто п'ятдесят грн.75 коп.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Межиріцький вітамінний завод» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром»,на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки належних звільненому працівникові сум у розмірі 22667,67 (двадцять дві тисячі шістсот шістдесят сім грн. 67 коп). який обраховано без вирахування податків та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Межиріцький вітамінний завод» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром»,на користь ОСОБА_2 2000 грн. (дві тисячі) на відшкодування моральної шкоди.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Межиріцький вітамінний завод» Публічного акціонерного товариства «Укрмедпром» на користь держави судові витрати по справі в розмірі 470 грн. 27коп.(чотириста сімдесят грн. 27 коп.) .

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: