АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1622/5648/2012 Номер провадження 22-ц/786/3016/15Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Гальонкіна С.А.,

суддів: Абрамова П.С., Лобова О.А.,

при секретарі : Гнатюк О.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 липня 2012 року та додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради, ПП ПБТІ «Інвентаризатор» про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

20 квітня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до місцевого суду з позовом до відповідачів про встановлення реальних часток співвласників домоволодіння відповідно до фактичного користування, визнання права власності на 1/5 частину домоволодіння. В подальшому неодноразово доповнював свої позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на 1/5 частину домоволодіння як на окрему одиницю нерухомого майна із одночасним відкриттям нового розділу державного реєстру прав на нерухоме майно та нової реєстраційної справи з присвоєнням нового кадастрового номеру та зобовязати ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» зареєструвати право власності.

В останніх доповненнях до позову просив також визнати за ним право власності на 1/10 частину домоволодіння як на окрему одиницю нерухомого майна із одночасним відкриттям нового розділу державного реєстру прав на нерухоме майно та нової реєстраційної справи з присвоєнням нового кадастрового номеру після смерті померлої сестри ОСОБА_4.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що на підставі рішення Виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві Ради від 25.01.1994 року № 35 було змінено ідеальну частку співвласників домоволодіння № 70 по вул. Красіна в м. Полтаві та оформлено право власності на домоволодіння на співвласників в таких розмірах: ОСОБА_3 1/10 частина, ОСОБА_4 1/10 частина, ОСОБА_5 4/5 частини. Про це рішення він дізнався в квітні 2010 року під час розгляду іншої цивільної справи, а тому не мав можливості його оскаржити, так як будь-яких заяв про зміну ідеальних часток до виконкому не подавав та не підписував. Зазначав, що він та ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6, яка померла 28.11.1963 року, є єдиними спадкоємцями, які в рівних частках успадкували 2/5 частини спірного домоволодіння. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 належить 1/5 частина домоволодіння, а тому просив визнати за ним право власності на 1/5 частину домоволодіння як на окрему одиницю нерухомого майна із одночасним відкриттям нового розділу державного реєстру прав на нерухоме майно та нової реєстраційної справи з присвоєнням нового кадастрового номеру після смерті померлої сестри ОСОБА_4.

Доповнюючи свої позовні вимоги, позивач зазначав, що він постійно користується та утримує частку своєї померлої сестри ОСОБА_4, а її дочка ОСОБА_7 на спадщину після смерті матері не претендує. Просив визнати на ним право власності на 1/10 частину домоволодіння як на окрему одиницю нерухомого майна із одночасним відкриттям нового розділу державного реєстру прав на нерухоме майно та нової реєстраційної справи з присвоєнням нового кадастрового номеру після смерті померлої сестри ОСОБА_4.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04 липня 2012 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,виконкому Октябрської районної у м.Полтаві ради, ПП ПБТІ «Інвентаризатор» про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 3/10 частини домоволодіння по вул. Красіна, 70 в м. Полтаві як на окрему одиницю нерухомого майна із одночасним відкриттям нового розділу державного реєстру прав на нерухоме майно та нової реєстраційної справи з присвоєнням нового кадастрового номеру в порядку спадкування після померлої сестри ОСОБА_4.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2013 року доповнено рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 липня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,виконкому Октябрської районної у м.Полтаві ради, ПП ПБТІ «Інвентаризатор» про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності та вказано, що «розмір виділеної земельної ділянки до новоствореного обєкту нерухомого майна становить 4/10».

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_2просить рішення та додаткове рішення суду скасувати, посилаючись на те, що при ухваленні рішення судом не було встановлено фактичні обставини по справі, в результаті чого грубо порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивачем були предявлені позовні вимоги до відповідачів ОСОБА_4, яка померла 11 листопада 1995 року та ОСОБА_5, яка померла 09 квітня 1992 року. Апелянт є спадкоємицею після смерті ОСОБА_5 та у встановленому законом порядку вступила у спадщину в 1994 році та за нею зареєстровано право власності на 2/5 частини спірного домоволодіння. Однак, судом вона не залучалася до участі у справі, а тому була позбавлена можливості захистити свої права власника та надати суду відповідні докази Внаслідок чого, місцевим судом було неправомірно визнано розмір частки позивача без врахування того, що ОСОБА_5 узаконила добудови, що потягло за собою зміну часток співвласників.

Колегія суддів, зясувавши межі апеляційного оскарження, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з підстав, визначених п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів, на підставі рішення виконкому Октябрської районної у м. Полтаві Ради від 25.01.1994 року за № 35, було змінено ідеальну частку співвласників домоволодіння по вул. Красіна, 70 в м. Полтаві, а саме оформлено право особистої власності на домоволодіння на співвласників в таких розмірах: ОСОБА_3 1/10 частина, ОСОБА_4 1/10 частина, ОСОБА_5 4/5 частини (а.с.45).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 29.12.1969 р., посвідченого нотаріусом першої Полтавської державної нотаріальної контори, єдиними спадкоємцями після померлої ОСОБА_6 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно заповіту, посвідченого першою Полтавською нотаріальною конторою 22.03.1963 року по реєстру № 2- 1968, в рівних частках, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1. До складу спадкового майна входить 2/5 жилого будинку з допоміжними господарчими побудовами, що знаходиться в м. Полтаві, по вул. Красіна, 70. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом 22.01.1970 р. зареєстроване в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації, реєстровий номер 334.

Ухвалюючи рішення та додаткове рішення, місцевий суд вважав, що позивачем надано достатні докази для задоволення позову.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що суд грубо порушив процесуальні норми щодо повного і всебічного встановлення фактичних обставин по справі та розгляду справи в межах заявлених вимог та наданих доказів із залучення до участі у справі всіх осіб, виходячи з наступного.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в останніх доповненнях до позовної заяви позивач виключив із кола відповідачів ОСОБА_4 (а.с.47). При цьому, будь-яких заяв щодо відмови від попередньо предявлених позовних вимог до ОСОБА_4 не подавав.

Крім того, позовна вимога про встановлення факту прийняття спадщини позивачем не заявлялася. Однак, судом першої інстанції в рішенні було зазначено про розгляд такої позовної вимоги.

Так само, не заявлялася позовна вимога щодо визначення розміру виділеної земельної ділянки до новоствореного обєкту нерухомого майна. Однак, в додатковому рішенні суд першої інстанції вирішив таку позовну вимогу.

Згідно доказів, наданих апелянтом суду апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 09 квітня 1992 року, в 1994 році успадкували в рівних частках 4/5 частини домоволодіння по вул. Красіна, 70 в м. Полтаві, яка належала на праві особистої власності ОСОБА_5, про що державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори 17.08.1994 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Вказане свідоцтво 18.08.1994 року зареєстроване в БТІ, реєстровий номер 334 (а.с.99).

Оскільки ОСОБА_2 не була залучена до участі у справі в суді першої інстанції, і відповідно не могла надавати докази до суду першої інстанції, то відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе дослідити надані апелянтом письмові докази.

Колегією суддів встановлено, що відповідач ОСОБА_5 померла 09 квітня 1992 року та її спадкоємцями, що прийняли спадщину є ОСОБА_2 та ОСОБА_8

ОСОБА_8 померла 02 жовтня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.102).

Відповідач ОСОБА_4 померла 11 листопада 1995 року (місце проживання

м. Полтава, вул. Красіна, 70), що підтверджується копією запису акта про смерть (а.с.103). На підставі заповіту спадкоємицею ОСОБА_4 є її онука ОСОБА_9, яка після укладення шлюбу змінила прізвище на «Трофименко» (а.с.104-106). 09 лютого 2007 року в Четвертій полтавській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 57 після померлої 22 вересня 2006 року ОСОБА_10, яка проживала на день смерть в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.107-108).

Однак, позивачем про вищевказані факти не було зазначено при зверненні до суду, хоча він був про них обізнаний, так як місце проживання всіх осіб, в тому числі й позивача є м. Полтава, вул. Красіна, 70. Суд в свою чергу не зясував наявність таких фактичних обставин.

Таким чином, в порушення вимог процесуального законодавства до участі у справі не було залучено всіх заінтересованих осіб, зокрема ОСОБА_2, що позбавило її можливості здійснення захисту своїх прав та надання суду відповідних доказів.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, суд виходить з принципу недопустимості обмеження права громадян на звернення до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Зокрема у рішенні від 04 червня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Стаття 1 пункт 1 Першого Протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як вбачається з судової практики Європейського суду з прав людини, останній чітко зазначає, що друге речення першого пункту дозволяє позбавлення майна лише «на умовах, передбачених законом» (рішення у справі «Україна-Тюмень» проти України» (Ukraine-Tyumen v. Ukraine), N 22603/02, п. 49 від 22 листопада 2007 року).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як право доступу до суду для захисту порушених прав чи інтересів та фактично позбавив ОСОБА_2 права на судовий захист своїх прав як співвласниці спірного домоволодіння. Розгляд справи у відсутності ОСОБА_2 та не залучення її до розгляду у справі потягло за собою ухвалення рішення, яким було фактично змінено розмір частки права власності ОСОБА_2, що являється порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка гарантує кожному захист своєї власності.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки осіб, які беруть участь у справі визначені у ст. 27 ЦПК України.

В свою чергу, статтею 31 ЦПК України серед іншого задекларовано, що сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки. Крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач предявити зустрічний позов. Крім цього, у ст. 33 ЦПК України визначено порядок заміни первісного відповідача належним відповідачем, або залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача.

Враховуючи положення процесуального закону слід розглядати таким чином, що суд, керуючись засадами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, не вправі перебирати на себе додаткові повноваження. Системний аналіз норм процесуального законодавства свідчить про те, що апеляційний суд на стадії апеляційного розгляду позбавлений можливості здійснення заміни відповідачів на належних.

Таким чином, оскільки апеляційний суд не може виправити допущені судом першої інстанції порушення в силу положень ст. 303 ЦПК України щодо меж розгляду справи та відсутності повноважень наданих йому цим Кодексом, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 309 ч.1 п.3,4, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 липня 2012 року та додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Виконкому Октябрської районної у м. Полтаві ради, ПП ПБТІ «Інвентаризатор» про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_11

(підпис) ОСОБА_12

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1