РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/20665/14-ц

2/643/1199/15

22.01.2015року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Сиротникова Р.Є.,

при секретарі - Новаковій Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання угоди дійсною та права власності,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов'язання ОСОБА_2 передати йому, оригінали свідоцтва про право власності та технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3

В обґрунтування позову зазначив, що 14.02.2012р. ОСОБА_2, було укладено договір купівлі-продажу з ОСОБА_3, на квартиру АДРЕСА_1, який не було посвідчено нотаріально.

В наслідок інфаркту серця, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

08.08.2012 Позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини. Але згідно вищевказаного договору його батько за життя передав Відповідачеві оригінали правовстановлюючих документів, які Відповідач відмовляє повернути Позивачеві, що перешкоджає можливості Позивача для звернення до державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину.

В свою чергу, відповідачем ОСОБА_2 заявлено зустрічний позов про визнання угоди дійсною та визнання права власності на вищевказану квартиру. Даний позов було приєднано до матеріалів справи і розглянуто разом з первісним позовом.

В судове засідання позивач за первісним позовом не з'явився, до його початку звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги повністю підтримав.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, до його початку подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні зустрічного позову.

При розгляді по суті даної справі суд дійшов висновку про те, що 14.02.2012 р. ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу з ОСОБА_3, на квартиру АДРЕСА_1, який не було посвідчено нотаріально. Даний договір було укладено в присутності свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1, тобто Позивача за первісним позовом. В наслідок інфаркту серця, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Для закріплення даного правочину сторонами укладено письмовий договір купівлі - продажу вказаної квартири, згідно якого Покупцем в присутності свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, було передано Продавцю готівкові грошові кошти в розмірі еквівалент 25000 євро, і отримано Позивачем від Продавця ключі та правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру.

Згідно вказаного договору купівлі - продажу квартири, у зв'язку з незадовільним станом здоров'я Продавця, між сторонами була досягнута угода про подальше нотаріальне посвідчення даного договору для проведення його державної реєстрації, після проходження Продавцем термінового курсу лікування. Але 16.02.2012р. Продавцем було перенесено інфаркт міокарду у зв'язку з чим він ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у 4 ГКБСМ, таким чином ухилившись внаслідок непереборної сили від подальшого нотаріального посвідчення договору. Не зважаючи на це, сторонами істотні умови договору були повністю виконані і правочин купівлі - продажу квартири фактично вчинено 14.02.2012р. Тобто, право власності ОСОБА_3 було припинено на дану квартиру у зв'язку з відчуженням майна п.1 ст.346 ЦК України, а у ОСОБА_2 фактично виникло право власності на підставі договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1. Але зареєструвати дане право і отримати правовстановлюючі документи на своє ім'я Покупець не може у зв'язку з відсутністю нотаріального посвідчення вказаного договору. В даний час ОСОБА_2 фактично володіє вищевказаною квартирою, здійснює її господарське утримання, поточні ремонти, оплату комунальних послуг і т.д.

Подання первісного позову ОСОБА_1 , вказує на те, що ним не визнається право власності ОСОБА_2 на вищевказане майно, а відповідно до положень ст.. 392 ЦК України: -«Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності…».

З суті договору та обставин його укладання вбачається, що він був укладений згідно вільного волевиявлення сторін і сторонами було досягнуто згоди стосовно істотних умов даного договору. Окрім того, сторонами договору його умови фактично виконано. Внаслідок таких обставин суд вважає даний договір дійсним. Тому у суду не має підстав для задоволення первісного позову по даній справі про зобов'язання ОСОБА_2 передати правовстановлюючі документи, в зв'язку із чим в задоволенні первісного позову належить відмовити.

При розгляді зустрічного позову суд дійшов висновку про те, що 14.02.2012р. ОСОБА_2 укладено зі ОСОБА_3 договір купівлі-продажу на квартиру АДРЕСА_1, який не посвідчено нотаріально. Але сторонами істотні умови договору були повністю виконані і правочин купівлі - продажу квартири фактично вчинено 14.02.2012р.

Право власності ОСОБА_3 було припинено на дану квартиру у зв'язку з відчуженням майна, а у ОСОБА_2, відповідно, виникло право власності на підставі купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 14.02.2012р., відповідно до положень ч.2статті 220 ЦК України даний договір купівлі продажу квартири визнається судом дійсним у повному обсязі.

Відповідно до ст.11, ст. 12 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може відмовитися від свого майнового права. Особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. ст. 202-205, 207, 208 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Ст. ст. 626, 627, 628, 629 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 334 ЦК встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.220 ЦК України - якщо сторони домовилися що до істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити зустрічну позовну заяву ОСОБА_2, та визнати дійсним укладений між нею та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири та визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 202-205, 207-210, 220, 316, 328, 334, 626-629, 655 ЦК України, ст.ст.4,5,10,11,60,61,209,212-215 ЦПК України

ВИРІШИВ

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати дійсним укладений 14.02.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею - 36,9 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м.Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сиротников Р.Є.

.