БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/170/15
Справа № 356/587/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015 Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Капшученко І.О.,

за участю секретаря Мамей Н.І.

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Березанської міської ради Київської області, треті особи: Управління Державного земельного агентства України у Баришівському районі Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення Березанської міської ради Київської області № 37 від 16 березня 2000 року, зобов'язання відновити межі земельної ділянки, встановлення земельного сервітуту,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року до Березанського міського суду Київської області із позовом звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Березанської міської ради Київської області, треті особи: Управління Державного земельного агентства України у Баришівському районі Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у якому присили визнати незаконним рішення Березанської міської ради Київської області № 37 від 16 березня 2000 року, зобов'язати Березанську міську раду Київської області відновити межі земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Березань Київської області, зобов'язати Березанську міську раду Київської області встановити постійний сервітут, надавши позивачам право проходу, проїзду на транспортному засобі до домоволодіння по АДРЕСА_1 у м. Березань Київської області та стягнути судові витрати з відповідача.

Свої вимоги позивачі обґрунтували тим, що згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори від 19 грудня 2006 року ВЕІ № 360554, ВЕІ № 360555 позивачі є спадкоємцями померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, спадкове майно якого складається з жилого будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1, м. Березань Київської області. Позивачі є власниками цього будинку в розмірі по ? частині. Згідно земельно-кадастрової документації вони мають у користуванні земельну ділянку загальною площею 0,15 га, по АДРЕСА_1 у м. Березань Київської області.

У 1992 році позивач ОСОБА_1 звернулася до Березанської міської ради Київської області із заявою про надання дозволу провести добудову до веранди будинку по АДРЕСА_1 у м. Березань, і рішенням виконавчого комітету Березанської міської ради від 21 жовтня 1992 року № 142 їй було надано такий дозвіл. У поземельній книзі значиться, що 0,09 га земельної ділянки раніше належало ОСОБА_7, домоволодіння якої успадкував ОСОБА_4, запису про наділ їй ще 0,01 га немає. Поруч із домоволодінням позивачів знаходиться домоволодіння АДРЕСА_2, що раніше належало ОСОБА_4, який приватизував свою земельну ділянку площею 0,10 га за рішенням Березанської міської ради Київської області № 37 від 16 березня 2000 року та отримав Державний акт на право приватної власності на землю. Позивачі вважають, що порушення їх землекористування відбулося внаслідок незаконної передачі у власність ОСОБА_4 0,01 га землі за рахунок їхньої присадибної ділянки, внаслідок чого зник заїзд до їхнього подвір'я, а веранда опинилася на суміжній земельній ділянці.

У судовому засіданні позивачі позовну заяву підтримали у повному обсязі, обгрунтовуючи її доводами, викладеними у позовній заяві, з посиланням на докази, які містяться у матеріалах справи.

Представник позивача у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що рішення Березанської міської ради від 16.03.200 № 37 слід скасувати, оскільки воно є незаконним. Порушення права позивачів відбулося внаслідок незаконної передачі ОСОБА_4 0,01га землі; земля надана неправомірно це є площа під «червоними лініями»; згідно п.3.22 ДБН у районі садибної забудови при потребі окрім вуличної межі, слід формувати мережу внутрішньо квартальних проїздів, ширина їхньої проїзної частини з однією смугою руху приймається 3,5м з двома 5,5м; до житлових і громадських будинків слід передбачити проїзд завширшки 3,5м на відстані не ближче 5м від стін придатні для проїзду пожежних машин.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений, неодноразово не з'являвся. Надав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні просив у задоволенні позову слід відмовити. Пояснив, що набув спірну земельну ділянку правомірно, зараз не є власником земельної ділянки по АДРЕСА_2

У подальшому заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник Управління Державного земельного агентства України у Баришівському районі Київської області у судовому засіданні пояснив, що земельна ділянка АДРЕСА_2 була набута у минулому ОСОБА_4 правомірно, згідно вимог чинного законодавства. Межі спірної земельної ділянки було погоджено з власником на той час ОСОБА_6, тому на думку представника позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Враховуючи те, що Управління Державного земельного агентства України у Баришівському районі Київської області, ОСОБА_5, повідомлені належни чином про час та місце розгяду справи, причини неявки суду не відомі, клопотань пр відкладення розгляду не надходило, відповідач також належеним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності предстаника враховуючи думку позивачів та представника ОСОБА_1, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вказаних учасників.

Заслухавши думку позивачів, представника ОСОБА_1, третіх осіб дослідивши матеріали справи судом встановлено.

21.10.1992 рішенням Виконавчого комітету Березанської міської ради народних депутатів дозволено ОСОБА_1 проводити добудову веранди власного будинку по АДРЕСА_1 м. Березань (а.с.20).

Поруч із домоволодінням позивачів знаходиться домоволодіння АДРЕСА_2, що раніше належало ОСОБА_4, який приватизував свою земельну ділянку площею 0,10 га за рішенням Березанської міської ради Київської області № 37 від 16 березня 2000 року та отримав Державний акт на право приватної власності на землю 20.04.2001 (а.с.19).

Позивачі вважають, що ОСОБА_4, самовільно захопив 0,01 га спірної земельної ділянки, що знаходиться саме під верандою позивачів, та незаконно приватизував 0,10га.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори від 19.12.2006 ВЕІ 360554 ОСОБА_1 є власницею ? житлового будинку по АДРЕСА_1

ОСОБА_2 є власником ? житлового будинку по АДРЕСА_1 м. Березань Київської області, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2006 ВЕІ 360555 виданого державним нотаріусом Березанської міської нотаріальної контори (а.с.15).

Судом встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_2 у м. Березань Київської області була неодноразово відчужена, та останнім власником є ОСОБА_5, що підтверджується інформаційною довідкою з Дережавного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна (а.с.104).

Правовідносини щодо набуття ОСОБА_4 права власності на спірну земельну ділянку площею регулювались Земельним кодексом України 1990 року та Декретом Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року № 15-92.

Статтею 17 Земельного кодексу України 1990 року (чинного на час передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_4.) визначено, що передача у приватну власність земельної ділянки, яка була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки. Граничні розміри земельних ділянок, що передавалися у власність громадян в сільських населених пунктах для обслуговування жилого будинку, повинні становити не більше 0,25га, що передбачено ст. 67 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1ст.22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно технічної документаці та акту встановлення на місцевості і погодження зовнішньої межі земельної ділянки від 10.04 2000, гр.. ОСОБА_4 було погоджено межі земельної ділянки, що знаходиться АДРЕСА_2 м. Березань Київської області у розмірі 0,10га за підписами землекористувача (землевласника), предстаника ГВБ «Міськземпроект», представників виконкому, уповноважених осіб, та суміжних землевласників (землекористуачів) у тому числі ОСОБА_6 (а.с.96).

Згідно з пунктом 7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки, одержані ними до 1 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

ОСОБА_6, який є спадкодавцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2, і за життя не виготовив правовстановлюючий документ на землю.

Позивачі у свою чергу на час розгляду справи також не мають правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на землю, що знаходиться на АДРЕСА_1 у м. Березань, Київської області.

В силу ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач, можне вимагати усунення будь-яких його прав на землю, в тому числі і відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку для порушення прав.

Як встановлено судом, земельна ділянка по АДРЕСА_2 у м. Березань Київської області належить ОСОБА_5

В силу ст.153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку крім в випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, оскільки позивачі не є власниками земельної ділянки, що знаходиться у м. Березань, АДРЕСА_1, тому їх право не порушено, і підстав для задоволення позову в частині визнання незаконним рішення Березанської міської ради Київської області № 34 від 16.03.2000 та зобов'язання відповідача відновити межі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Березань, відсутні.

Щодо позовних вимог зобов'язати Березанську міську раду Київської області встановити постійний сервітут, надавши позивачам право проходу, проїзду на транспортному засобі до домоволодіння по АДРЕСА_1 у м. Березань Київської області.

Згідно зі ст.98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими.

Статтею 99 ЗК України зазначено, що власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; право забору води з природної водойми, розташованої па сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; право прогону худоби по наявному шляху; право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; інші земельні сервітути.

Згідно з ч.1 ст.100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно з ч.3 ст.402 ЦК України спір про встановлення сервітуту вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту, у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та його умови.

У зв'язку з цим слід враховувати, що обов'язковою умовою звернення до суду з позовом про встановлення сервітуту є вжиття особою, яка вимагає такого встановлення, заходів щодо встановлення сервітуту за домовленістю з власником (володільцем) відповідної земельної ділянки.

Якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), така особа не в праві вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду.

За таких обставин, враховуючи те, що позивачі не надали доказів, того що вони не звертались до власника земельної ділянки ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 у м. Березань з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту, підстав для встановлення сервітуту за рішенням суду, суд не вбачає.

Надані позивачами фото суд оцінює критично, оскільки з них не вбачається, де саме зроблені ці знімки, і що на них зображені суміжні земельні ділянки на АДРЕСА_1 у м. Березань, Київської області.

Крім того, суд враховує також те, що виходячи з змісту позовних вимог, зобов'язати Березанську міську раду Київської області встановити постійний сервітут, надавши позивачам право проходу, проїзду на транспортному засобі до домоволодіння по АДРЕСА_1 у м. Березань Київської області є похідною вимогою від основної, у задоволенні якої відмовлено, то у задоволенні вище вказаної позовної вимоги слід також відмовити.

Згідно ст.10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, проаналізувавши подані йому докази, вважає, що у даній справі позивачі не довели обґрунтованість своїх вимог, а тому у задоволенні позову має бути відмовлено.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні позову відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. О. Капшученко