У х в а л а

9 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з жилого приміщення,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_5 належним чином не виконуються зобов'язання за кредитним договором від 16 квітня 2008 року щодо своєчасного й повного погашення кредиту, унаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої станом на 26 квітня 2011 року складає 64 293, 09 доларів США.

Уточнивши позовні вимоги під час розгляду справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило у рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки - жилий будинок та земельну ділянку, розташовані по АДРЕСА_1, що у забезпечення кредитного договору були передані в іпотеку банку згідно договору іпотеки, укладеного 25 квітня 2008 року з ОСОБА_4

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 16 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 16 грудня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд зазначеної ухвали суду касаційної інстанції з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3339/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон).

На обґрунтування підстави перегляду вказаного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3339/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11, 18 березня 2015 року, 8 квітня 2015 року та 10 червня 2015 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному судовому рішенні, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3339/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 24 червня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, та направляючи справу на новий судовий розгляд, суд касаційної інстанції послався на допущені судами порушення норм матеріального права, оскільки встановивши сукупність обставин, що є підставою для задоволення вимог кредитора саме шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, суди дійшли помилкового висновку про неможливість ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у період дії Закону.

Разом з тим у судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 8 квітня 2015 року касаційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість застосування до вказаних правовідносин Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»;

- в ухвалі від 10 червня 2015 року касаційний суд, скасовуючи рішення апеляційного суду зазначив про не встановлення обставин щодо можливості застосування Закону, згідно якого встановлена заборона на звернення стягнення на предмет іпотеки має тимчасовий характер й не є підставою для відмови у позові;

- в ухвалах від 11, 18 березня 2015 року касаційний суд, передаючи справу на новий апеляційний розгляд в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначив про порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з жилого приміщення, за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді В.М. Сімоненко
Л.І. Охрімчук
Ю.Л. Сенін