АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Доповідач - Заришняк Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарях - Дима О.І., Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в Апеляційному суді міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної наукової установи «Центр світової економіки та міжнародних відносин Національної академії наук України», третя особа: Національна Академія наук України, про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ДНУ «Центр світової економіки та міжнародних відносин Національної академії наук України» про стягнення на його користь заборгованості по заробітній платі у сумі 112 871 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позову вказував на те, що він перебуває з відповідачем у трудових відносинах. 02.04.2014 року його було прийнято до відповідача на посаду заступника директора з наукової роботи та 16.06.2014 р. призначено на посаду головного наукового співробітника відділу досліджень євразійського простору та РФ за сумісництвом на 0, 5 ставки, на яких він працює і по теперішній час. За період його роботи, починаючи з другої половини липня 2014 р. до теперішнього часу, з боку відповідача триває порушення його трудових прав, не здійснюється виплата належної йому заробітної плати, у зв'язку з чим він вимушений був звернутись за їх захистом в судовому порядку із заявою про видачу судового наказу.

Святошинським районним судом м. Києва від 30.10.2014 р. був виданий судовий наказ про стягнення з Державної наукової установи «Центр світової економіки та міжнародних відносин Національної академії наук України» на його користь заборгованості по невиплаченій заробітній платі в розмірі 71 521 грн. 78 коп. Однак, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2014 р. зазначений судовий наказ №2-н/759/1037/14 про стягнення заборгованості по заробітній платі з відповідача був скасований. Внаслідок протиправних дій з боку відповідача станом на 31.12.2014 р. сума заборгованості із виплати заробітної плати складає 102 871 грн., які просив стягнути з відповідача.

Вважає, що незаконними діями відповідача, які порушують його трудові та конституційні права, заподіяно йому моральну шкоду, оскільки він весь час переживав, позбавлений був нормальних життєвих умов, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя та життя сім'ї. Розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на його користь, він оцінює в 10 000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник відповідача та представник третьої особи проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано будь-яких доказів про реальне виконання позивачем по справі роботи, її обсягу з належним її фіксуванням та розрахунком виконаної роботи.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Згідно зі ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Судом встановлено, що постановою Президії НАН України від 29.01.2014 р. №1 «Про створення Державної наукової установи «Центр світової економіки та міжнародних відносин Національної академії наук України» ( далі ДНУ «ЦСЕМВ НАН України») в межах компетенції, затвердженої у статуті НАН України, було створено установу відповідача (т.1 а.с. 61-65, 89, 92, 118, 121).

Наказами директора Державної наукової установи «Центр світової економіки та міжнародних відносин Національної академії наук України» №23 -к від 02.04.2014 р. та №67-к від 25.06.2014 р. позивача ОСОБА_1 з 02 квітня 2014 р. було призначено на посаду заступника директора з наукової роботи з посадовим окладом відповідно до штатного розпису Центру до затвердження на зазначеній посаді у встановленому порядку (а.с. 56, 59).

Наказом директора Державної наукової установи за №26-к від 04.04.2014 р. ОСОБА_1 з 02 квітня 2014 р. було встановлено доплати: за вчене звання у розмірі 33% посадового окладу, за науковий ступінь у розмірі 25% посадового окладу та надбавку за стаж наукової роботи у розмірі 30 % посадового окладу.

Відповідно до наказу директора Центру від 26.06.2014 р. на заступника директора з наукової робити ОСОБА_1 було покладено виконання обов'язків директора - організатора Державної наукової установи «Центр світової економіки та міжнародних відносин Національної академії наук України» (т.1 а.с.32).

Постановою Президії НАН України від 02.07.2014 р. №165 «Про впорядкування мережі наукових установ Національної академії наук України» прийнято рішення щодо припинення діяльності ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» та утворення ліквідаційної комісії (т.1.а.с.91, 92, 119, 120).

10.07.2014 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців було внесено відомості про прийняте рішення щодо припинення ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» та дані щодо голови ліквідаційної комісії (т.1.а.с.121).

У відповідності з ч. 4 ст. 105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи.

Відповідно до наказу №01/л від 14.07.2014 р. голова ліквідаційної комісії Богданович І.І. приступив до виконання своїх обов'язків (т.1.а.с.122).

Наказом голови ліквідаційної комісії за №08/л від 18.08.2014 р. було увільнено з 18.08.2014 р. заступника директора з наукової роботи ОСОБА_1 від виконання обов'язків директора Центру (т.1 а.с.33).

Отже, факт перебування позивача в трудових стосунках з відповідачем підтверджується приведеними вище наказами директора Державної наукової установи «Центр світової економіки та міжнародних відносин Національної академії наук України»: про зарахування ОСОБА_1 на посаду заступника директора з наукової роботи, про встановлення йому надбавок, покладення на позивача обов'язків директора - організатора наукової установи та наказом голови ліквідаційної комісії про звільнення позивача від виконання обов'язків директора- організатора, а також Відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_1, з яких вбачається, що в ІІ кварталі 2014 р. йому була нарахована та виплачена заробітна плата (т.2 а.с.78).

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 на даний час не звільнений з роботи у відповідача.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що з другої половини липня 2014 р. відповідачем в порушення вимог трудового законодавства не здійснюється виплата йому заробітної плати, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 31.12.2014 р. складає 112 871 грн. без вираховування всіх необхідних утримань.

Висновки суду про те, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити, оскільки в матеріалах справи немає в наявності будь-яких доказів про реальне виконання позивачем по справі роботи, її обсягу, з належним її фіксуванням та розрахунком виконаної роботи, окрім того позивач не звертався до ліквідаційної комісії ні усно, ні з письмовими заявами щодо невиплати йому заробітної плати, є помилковими.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» відповідач, як роботодавець, зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 на даний час не звільнений з роботи. Представником відповідача не надано суду будь-яких належних доказів на підтвердження того, що позивач був відсутній на робочому місці й не виконував роботи в період з липня по 31 грудня 2014 р.

Наявність заборгованості по заробітній платі позивача представником відповідача також не спростована. Разом з тим, відповідно до положень трудового законодавства у зазначених спірних правовідносинах обов'язки доведення факту, що працівник отримує заробітну плату відповідно до вимог закону лежить не на працівникові, а саме на роботодавці, який у встановленому порядку зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці.

Окрім того, із актів недопуску на робочі місця працівників Державної наукової установи «Центр світової економіки та міжнародних відносин Національної академії наук України» від 13.10.2014 р., 29.10.2014 р. та 10.11.2014 р. вбачається, що в період з 13.10.2014 р. по 10.11.2014 р. охоронники не допускали співробітників Центру до робочих місць з причин видання ліквідаційною комісією Центру наказу про недопущення працівників до приміщення Центру (т.1 а.с. 84-86).

Як видно зі справи, ОСОБА_1 неодноразово звертався до Голови ліквідаційної комісії ДНУ «ЦСЕМВ НАН України» Богдановича І.І., секретаря ліквідаційної комісії Солошенко В.В. та Національної академії наук України із листами, додаючи при цьому пакети необхідних документів для виплати заробітної плати співробітникам Центру. (т.1 а.с. 38-40, 42-47), тому посилання представників відповідача та третьої особи на відсутність необхідних документів для виплати заробітної плати позивачу є неспроможними.

Та обставина, що позивач не був у встановленому порядку затверджений на посаді заступника директора з наукової роботи Центру, не має правового значення при вирішенні даного спору.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі підлягають частковому задоволенню.

Разом з тим, визначаючи суму заборгованості по зарплаті, колегія суддів не може погодитися з даними довідки, виданої заступником головного бухгалтера Загородньою М.В., щодо нарахованого позивачу доходу за період з 01.07.2014 р. по 31.12.2014 р. в сумі 101 120 грн. (а.с.70), оскільки в довідці не конкретизовано, з яких саме виплат складається дохід.

Надані позивачем розрахунково-платіжні відомості по зарплаті за вказаний період також не є переконливими, оскільки вони не містять підпису посадової особи, яка їх склала, окрім того в них зазначені нарахування премії та надбавок: за складність напруженої роботи, виконання особливо важливої роботи, проте встановлення та нарахування відповідачем вказаних надбавок та премії ОСОБА_1 матеріалами справи не підтверджені.

За таких обставин, колегія суддів вважає можливим суму заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 визначити, виходячи з посадового окладу в сумі 4000 грн., встановленого позивачу штатним розписом Державної наукової установи «Центр світової економіки та міжнародних відносин Національної академії наук України», затвердженим Національною академією наук України (а.с. 80 ), та з урахуванням надбавки і доплат, встановлених наказом відповідача за №26-к від 04.04.2014 р.: за вчене звання у розмірі 33% посадового окладу, що становить 1320 грн.; за науковий ступінь у розмірі 25% посадового окладу, що становить 1000 грн., та надбавки за стаж наукової роботи у розмірі 30 % посадового окладу, що становить 1200 грн.

Отже, сума щомісячної заробітної плати позивача з урахуванням окладу та вказаних надбавок і доплат складає 7 520 грн. (4000+1200+1000+1320=7 520).

Заборгованість перед ОСОБА_1 за період роботи з другої половини липня 2014 р. по 31.12.2014 р., тобто за 5, 5 місяців, становить 41 524 грн. ( 3924+ 7 520 х 5=41 524).

Посилання позивача на те, що відповідач має виплатити йому заборгованість по зарплаті за роботу за сумісництвом, не заслуговують на увагу. В матеріалах справи міститься заява позивача про прийняття його на посаду головного наукового співробітника Відділу досліджень Євразійського простору та РФ на 0,5 ставки за сумісництвом (т.1 а.с.55). Разом з тим, суду на надано переконливих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 був зарахований на вказану роботу за сумісництвом та фактично виконував її.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 41 524 грн. без утримання необхідних податків і зборів.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що відповідач порушив трудові права позивача на одержання заробітної плати, чим заподіяв ОСОБА_1 тривалих моральних страждань, він та його сім'я були позбавлені нормальних життєвих умов, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї сім'ї й завдає моральних страждань, спричиняє моральну шкоду.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним відшкодувати позивачу завдану відповідачем моральну шкоду. Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, колегія суддів враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг і тривалість завданих ОСОБА_1 моральних страждань й відповідність заподіяних йому моральних страждань розміру моральної шкоди, та вважає необхідним стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 500 грн.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 24 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державної наукової установи «Центр світової економіки та міжнародних відносин Національної академії наук України» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 41 524 грн. та моральну шкоду в сумі 500 грн.

Стягнути з Державної наукової установи «Центр світової економіки та міжнародних відносин Національної академії наук України» на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 24 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: