Справа № 203/483/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.,

при секретарі - Чередник І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради про встановлення режиму окремого проживання подружжя та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

28 року 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя та визначення місця проживання дитини, посилаючись у позовній заяві на те, що 01.08.2009 року між сторонами по справі було укладено та зареєстровано шлюб, від якого у сторін народилась неповнолітня дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після народження спільної дитини сторони спільно мешкали у двокімнатній квартирі відповідача, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, окрім цього відповідач забезпечував утримання родини. Проте, у зв'язку із здійсненням істотних витрат родиною, а також зменшенням отримуваного відповідачем доходу, позивач визначилась із необхідністю працювати за кордоном, внаслідок чого у відносинах між сторонами виникла напруга, тому із 29 грудня 2014 року позивач проживає окремо від відповідача за місцем своєї реєстрації по АДРЕСА_2, син залишився проживати разом з відповідачем. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду та просила суд встановити режим окремого проживання подружжя, оскільки вказаний режим буде відповідати інтересам позивача, яка подає документи до візового центру посольства із метою отримання робочої візи, не порушувати інтереси відповідача та добре буде впливати на спільну дитину сторін, яка залишиться на деякий час на вихованні відповідача. Крім вищевикладеного, виходячи з інтересів дитини, враховуючи її вік, звичне оточення, та те, що за новим місцем проживанням та праці позивача проживання дитини є неможливим, позивач просила суд залишити неповнолітню дитину проживати разом з її батьком. (а.с. 2-3)

Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак надіслали на адресу суду заяву в якій просили суд розглянути дану справу без їхньої участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. (а. с. 48-49, 51)

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак надіслав на адресу суду заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає частково, оскільки встановлення для сторін режиму окремого проживання подружжя повинно бути встановлено не з 29 грудня 2014 року, а із ухваленням відповідного рішення судом та набуття ним законної сили, тому просив суд позовні вимоги задовольнити частково. (а.с. 26-28, 29)

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак надіслала на адресу клопотання в якому просила суд розглянути питання про розгляд вищевказаного позову без участі третьої особи, оскільки підтримує висновок виконкому Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради від 20.02.2015 року «Про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_2 в частині задоволення позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини. (а.с. 50)

Суд дослідивши матеріали даної цивільної справи, враховуючи письмові пояснення сторін щодо заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 серпня 2009 року, шлюб зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 323, від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про одруження, наявними в матеріалах справи. (а.с. 4-5).

Також у судовому засіданні судом встановлено, що з 29 грудня 2014 року позивач проживає окремо від відповідача за місцем своєї реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_2, а спільна дитина сторін проживає разом з відповідачем, у зв'язку з триваючими переїздами позивача для вирішення питань організації імміграції до іншої країни, дані обставини підтверджуються поясненнями сторін викладених в позовній заяві та запереченнях відповідача на заявлені позовні вимоги, наявними в матеріалах справи. (а.с. 2-3, 26-28)

Встановлено, що відповідачу на праві приватної власності належить двохкімнатна квартира АДРЕСА_1, в якій було проведено обстеження умов проживання дитини у вказаній квартирі, за результатами якого складено відповідний акт від 30.01.2015 року, яким встановлено задовільні умови проживання, наявність газо-, водо-, електропостачання, необхідних меблів та побутової техніки, а також наявність у дитини окремого місця для сну та забезпечення неї одягом та іграшками, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.02.2009 року, копією технічного паспорту на квартиру та копією акту обстеження умов проживання від 30.01.2015 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 29-34)

Судом встановлено, що малолітня дитина сторін у 2015 році була записана до черги для прийому до Комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 292 ДМР», що підтверджується копією заяви про прийняття від 30.10.2013 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 35)

З матеріалів справи судом було встановлено, що відповідач має постійний дохід, пройшов медичні огляди та отримав позитивні довідки (сертифікати) від психоневрологічного та наркологічного закладів, має добрі та нейтральні відносини із сусідами, що підтверджується копією довідки про доходи, копією медичної довідки та копією сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду, наявними в матеріалах справи. (а.с. 36-38)

Також, судом встановлено, що відповідно до висновку виконавчого комітету Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради № 16/65 від 20.02.2015 року «Про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2», з урахуванням інтересів дитини ОСОБА_3 виконкомом було прийнято рішення про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 з батьком ОСОБА_2, що підтверджується висновком № 16/65 від 20.02.2015 року, наявним в матеріалах справи. (а.с. 40)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства» та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 СК України за позовною заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до змісту ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги пояснення сторін щодо часу коли сторони почали проживати окремо, а саме з 29 грудня 2014 року, враховуючи думку сторін, які не заперечували проти встановлення для їхнього подружжя режиму окремого проживання, а також з огляду на інтереси позивача, яка на даний час оформлює документи для виїзду за кордон, чим не порушує інтереси відповідача, який в подальшому в разі бажання матиме можливість подати до візового центру заяву на візу з метою переїзду до дружини, та в майбутньому для більш гідних умов для зростання та розвитку їхньої спільної дитини, суд вважає необхідним задовольнити дану вимогу позивача шляхом встановлення режиму окремого проживання з 29 грудня 2014 року для подружжя ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, шлюб між якими було зареєстровано 01 серпня 2009 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 323.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини, суд виходив з того, що дана вимога відповідає фактичному становищу, яке склалося між сторонами у справі щодо утримання спільної дитини, а триваючі переїзди позивача для вирішення питань організації імміграції до іншої країни не залишають часу для того щоб належним чином позивач займалась вихованням сина, приймаючи до уваги висновок виконавчого комітету Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради № 16/65 від 20.02.2015 року «Про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_3», яким з урахуванням інтересів дитини ОСОБА_3 було прийнято рішення про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 з батьком ОСОБА_2, а також пояснення сторін щодо заявленої позовної вимоги, які просили суд задовольнити її в повному обсязі, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність обставин відповідно до яких суд вважає необхідним визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 56, 119, 141, 150, 157, 160 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 29, 383 Цивільного кодексу України, ст. 8 Закону Україну «Про охорону дитинства», ст.ст.10,11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Встановити режим окремого проживання з 29 грудня 2014 року для подружжя ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, шлюб між якими було зареєстровано 01 серпня 2009 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 323.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур