УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів cудової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта Банк» (далі - ТОВ «Дельта Банк») звернулось до суду з указаним позовом, в обґрунтування вимог посилаючись на те, що 31 липня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») та ОСОБА_3 було укладено кредитним договір № 207-021/ФКВ-08, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 105 000 дол. США зі сплатою 12,2 % річних строком повернення до 25 липня 2033 року.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, на підставі якого ПАТ «Дельта банк» набуло права вимоги, зокрема, за кредитним договором від 31 липня 2008 року № 207-021/ФКВ-08/, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3

ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим позивачем на його адресу неодноразово направлялись письмові вимоги про виконання зобов'язань за кредитним договором, які були залишені відповідачем без виконання.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором станом на 28 січня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 1 333973 грн 22 коп., яка складається з: 836 467 грн 45 коп. - заборгованість за кредитом, 45 425 грн 15 коп. - відсотки за користування кредитом, 43 080 грн 623 коп. - комісія, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2014 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 333 973 грн 22 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків апеляційного суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах касаційної скарги, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 24 вересня 2009 року № 2775, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз в межах кримінальної справи, порушеної 10 червня 2009 року за фактом підроблення підпису ОСОБА_3 в заяві про видачу готівки від 31 липня 2008 року № 3000/14 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, підписи від імені ОСОБА_4 розташовані в рядках «підпис отримувача» примірника № 1 та примірника № 2 заяви про видачу готівки від 31 липня 2008 року № 3000/14, виконані не ОСОБА_3, а іншою особою за допомогою технічних засобів шляхом попередньої підготовки. Тому дійшов висновку про те, що позивачем не доведено факт надання ТОВ «Укрпромбанк» ОСОБА_3 коштів за кредитним договором від 31 липня 2008 року № 207-021/ФКВ-08.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову виходив із того, що ТОВ «Укрпромбанк» перерахувало кошти за кредитним договором від 31 липня 2008 року № 207-021/ФКВ-08 на картковий рахунок відповідача НОМЕР_1, відповідно до умов п. 1.4 кредитного договору; метою кредитування було придбання нерухомого майна та 31 липня 2008 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу придбав квартиру АДРЕСА_1 вартістю 543 200 грн, яка була передана відповідачем в іпотеку ТОВ «Укрпромбанк» на забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором. Тому дійшов висновку, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором з останнього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом, відсотками та комісією.

Апеляційним судом встановлено, що 31 липня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитним договір № 207-021/ФКВ-08, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 105 000 дол. США зі сплатою 12,2 % річних строком повернення до 25 липня 2033 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 31 липня 2008 року № 207-021/ФКВ-08 та за кредитним договором від 31 липня 2008 року № 208-021/ФК-08 «Відновлювальна кредитна лінія на сплату страхових платежів» 31 липня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № 207-021/ZФК Віn-08, на підставі якого ОСОБА_3 передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, вартістю предмета іпотеки - 543 181 грн.

ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим позивачем на його адресу неодноразово направлялись письмові вимоги про виконання зобов'язань за кредитним договором, які були залишені відповідачем без виконання.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що для видачі кредиту банк відкриває рахунок НОМЕР_1 в Львівській філії ТОВ «Укрпромбанк». Днем надання кредиту є день перерахування коштів з позичкового рахунку на рахунок позичальника або за його заявою на рахунок контрагента - продавця товарів/робіт/послуг, або день одержання позичальником готівкових коштів із каси банку.

Апеляційним судом також встановлено, що відповідно до виписки з рахунку позичальника № НОМЕР_1 за період 29 березня 2007 року по 29 березня 2010 року ОСОБА_3, була здійснена виплата коштів за кредитним договором від 31 липня 2008 року № 207-021/ФКВ у розмірі 105 000 дол. США.

Крім того, 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, на підставі якого ПАТ «Дельта банк» набуло права вимоги, зокрема, за кредитним договором від 31 липня 2008 року № 207-021/ФКВ-08/, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_3

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 28 січня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 1 333973 грн 22 коп., яка складається з: 836 467 грн 45 коп. - заборгованість за кредитом, 45 425 грн 15 коп. - відсотки за користування кредитом, 43 080 грн 623 коп. - комісія.

Крім того, відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч. 3 ст. 60 ЦПК України).

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, в своєму рішенні дійшов висновку про те, що висновок судової почеркознавчої експертизи від 24 вересня 2009 року № 2775, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз в межах кримінальної справи, порушеної 10 червня 2009 року за фактом підроблення підпису ОСОБА_3 в заяві про видачу готівки від 31 липня 2008 року № 3000/14 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, згідно якого підписи від імені ОСОБА_4 в примірниках № 1 та № 2 заяви про видачу готівки від 31 липня 2008 року № 3000/14, виконані не ОСОБА_3, а іншою особою за допомогою технічних засобів шляхом попередньої підготовки, не заслуговує на увагу, оскільки не спростовує факт передачі коштів банком боржнику за кредитним договором від 31 липня 2008 року № 207-021/ФКВ-08/

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків суду та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді : В.І. Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук