Справа № 443/1827/14 Головуючий у 1 інстанції: Сидорак Г.І.
Провадження № 22-ц/783/2510/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів - Павлишина О.Ф., Савуляка Р.В.

секретаря Гацій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, про визнання права на земельну ділянку (пай),-

встановила:

В жовтні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із позовною заявою до Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, просила визнати за нею право на земельну частку (пай) у розмірі 1,80 га. вартістю 14102,25 грн., як члена товариства бурякорадгоспу Ходорівського цукрокомбінату та ВАТ "Насіневе господарство "Ходорівське".

Вимогу обґрунтовувала тим, що з 29.07.1986 року по 10.04.1992 року працювала у бурякорадгоспі Ходорівського цукрокомбінату, а з 22.04.1992 по 05.06.1996 р. дояркою у ВАТ НГ "Ходорівське". Відповідно до довідки № 204 від 10.09.2014 року, виданої Жирівською сільською радою, її помилково пропустили у списках громадян, яким належить земельна частка (пай). 11.09.2014р. вона звернулась до Жирівської сільської ради із заявою про включення її у списки, однак їй відмовили через те, що такі додаткові списки у даний час не формуються.

Оскаржуваним рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку (пай) - відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2, з рішенням суду не погоджуються, вважає, таке підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі зазначає, що предметом її позову є визнання права на земельну ділянку (пай), а не про визнання права власності, як це зазначив суд першої інстанції.

Звертає увагу на те, що на момент публікації та набрання чинності актами виконавчої влади про прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва, приватизацію та оренду земельних ділянок, вона працювала дояркою у ВАТ НГ "Ходорівське", і таким чином набула право на земельну ділянку.

Покликається на довідку Жирівської сільської ради, у якій зазначено, що вона помилково не включена у списики осіб, які мають право на пай.

Просить скасувати рішення Жидачівського районного суду від 23 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2, представник відповідача Жидачівської РДА, представник третьої особи Жирівської сільської ради Жидачівського району, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення їм поштових відправлень (а.с. 57-58), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з"явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог районний суд виходив з того, що позивач на час паювання сільськогосподарських земель на території Жирівської сільської ради у 1997 році не була членом колективного сільськогосподарського підприємства - ВАТ "НГ "Ходорівське", тому у позовних вимогах відмовив за безпідставністю.

Враховуючи наведені вище вимоги закону та матеріали справи колегія суддів приходить переконання, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам матеріального та процесуального права.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права подання позову про визнання права на земельну ділянку (пай), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Судом беззаперечно встановлено, що позивач з 29.07.1986 року по 10.04.1992 року працювала у бурякорадгоспі Ходорівського цукрозаводу, а із 22.04.1992 року працювала у державному насінневому господарстві"Ходорівське", яке 04.04.1996 року переіменовано у ВАТ "НГ "Ходорівське", звідки 05.06.1996 року звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КзПП України.

У подальшому вона знаходилась на обліку в центрі зайнятості, що стверджується копією її трудової книжки (а.с. 11-12).

На цей час у Львівській області приватизація земель державних та колективних сільськогосподарських підприємств відбувалася відповідно до вимог ЗК України в ред. 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарських підприємств та організацій", а також Положення про паювання і приватизацію землі в АПК Львівської області, затвердженого ухвалою 14 сесії Львівської обласної ради від 08.12.1993 року №351.

Зазначені нормативно-правові акти визначали коло осіб, які мають право на середню земельну частку (пай), а також порядок паювання земель.

Статтею 6 ч. 6-8 Земельного Кодексу України (в ред.. 1990 року, із змінами та доповненнями внесеними Законом України від 13.03.1992 року № 2196-ХП) право на земельну частку (пай) мають особи, що працюють у сільському господарстві, пенсіонери, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають в сільській місцевості, а також особи, зайняті у соціальній сфері на селі. До числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ, організацій. До числа осіб, зайнятих у соціальній сфері належать працівники освіти, охорони здоров"я, культури, побутового обслуговування населення, зв"язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів.

Відповідно до указів Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" та від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного товариства.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними на підприємствах із числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству приймається районною державною адміністрацією.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням голови Жидачівської РДА № 313 від 21.05.1997 року затверджено проект роздержавлення та приватизації земель із змінами в список осіб, які мають право на середню земельну частку по ВАТ "НГ" Ходорівське", при цьому, прізвище позивача серед осіб, які мають право на середню земельну частку по ВАТ "НГ "Ходорівське" відсутнє.

Вказане розпорядження позивач не оскаржувала та у встановленому законом порядку таке не скасовано.

Враховуючи те, що позивач на час паювання сільськогосподарських земель на території Жирівської сільської ради у 1997 році не була членом колективного сільськогосподарського підприємства ВАТ "НГ "Ходорівське", колегія суддів погоджується з висновком районного суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Разом з тим, звертаючись із позовною заявою позивач просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) у розмірі 1,80 га. вартістю 14102,25 грн., як члена товариства бурякорадгоспу Ходорівського цукрокомбінату та ВАТ "Насіневе господарство "Ходорівське".

В свою чергу, вирішуючи спір по суті суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку (пай), відтак, в порушення положень ст. 11 ЦПК України, вийшов за межі позовних вимог.

Таким чином, рішення суду першої інстанції необхідно змінити, викласти абзац перший резолютивної частини рішення в наступній редакції: у задоволенні позову ОСОБА_2 до Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, про визнання права на земельну частку (пай) у розмірі 1,80 га. вартістю 14102,25 грн., як члена товариства бурякорадгоспу Ходорівського курокомбінату та ВАТ "Насіневе господарство "Ходорівське" відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року - змінити.

Викласти абзац перший резолютивної частини рішення в наступній редакції:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Жирівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, про визнання права на земельну частку (пай) у розмірі 1,80 га. вартістю 14102,25 грн., як члена товариства бурякорадгоспу Ходорівського курокомбінату та ВАТ "Насіневе господарство "Ходорівське" - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: О.Ф. Павлишин

Р.В. Савуляк