У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Рожина Ю.М., Хилевича С.В.

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ізяславської центральної районної лікарні Хмельницької області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_1, ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що під час судового розгляду представником позивача було заявлено клопотання про виклик свідків, осіб які підписували акти, на підставі яких було звільнено позивача. При цьому суд критично оцінив покази свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, оскільки на думку суду жоден з них не зазначив точний час, коли саме вони перебували в наркологічному кабінеті. Суд звернув увагу, що свідок ОСОБА_5 в подальшому вказував, що сплутав дні. З висновком суду представник позивача не погоджується, оскільки вищевказані свідки вказували проміжок часу, в який перебували біля наркологічного кабінету та бачили позивача.

Суд не звернув увагу на інші обставини, пов'язані із звільненням позивача із займаної посади медичної сестри наркологічного кабінету районної поліклініки, зокрема на те, що в період роботи позивача на посаді медичної сестри наркологічного кабінету наказом № 11 від 10.01.2011 року «Про впровадження в районі замісної підтримувальної терапії (ЗПТ) для споживачів наркотиків з опіоїдною залежністю» було встановлено, що ЗПТ повинна проводитись щоденно лікарем-наркологом ОСОБА_6 та медичною сестрою наркологічного кабінету ОСОБА_1 з веденням всієї облікової документації згідно вимог чинного законодавства, призначено відповідальними за отримання з міжлікарняної аптеки препаратів для проведення ЗПТ медичну сестру ОСОБА_1, а в разі її відсутності - лікаря-нарколога ОСОБА_6 тощо.

12.12.2011р. позивачкою була подана заява про надання невикористаної відпустки за 2010-2011р.р., яку вона не відбула згідно наказу по лікарні з 09.06.2011р. по 25.07.2011р., оскільки тим наказом не визначено особу, що заміщатиме позивачку по видачі хворим наркотичних медпрепаратів. У зв'язку з цим та враховуючи, що в період своєї відпустки з 09.06.2011р. по 25.07.2011р. лікар-нарколог ОСОБА_6, який заміщає позивачку на період її відсутності під час проведення ЗПТ, також був відсутній на роботі, вона змушена була кожного дня під час відпустки знаходитись на робочому місці.

У зв'язку з цим позивачкою неодноразово подавались заяви на ім'я керівника про перенесення часу відпустки, однак в задоволенні їх було відмовлено.

Судом не надано належної оцінки документам, наданим відповідачем під час судового розгляду.

Щодо підтвердження факту відсутності позивача на роботі протягом трьох годин, то акти відсутності на робочому місці о 10 год. 20 хв. та о 15 год. 10 хв. можуть свідчити лише про те, що позивачка вийшла на роботу 11 серпня 2014 року, а отже перебувала в цей день на території поліклініки, не перебуваючи в зазначені моменти саме в наркологічному кабінеті. При цьому, належних доказів відсутності позивача на роботі у період з 10 год. 20 хв. до кінця робочого часу (до 16 год. 12 хв.) або перебування поза територією поліклініки або наркологічного кабінету поліклініки у відповідача немає.

Суд помилково прийшов до висновку, що доповідна записка старшої медсестри ОСОБА_7 підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, оскільки вони лише свідчили, що позивачку бачили, однак не пам'ятають в який день.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що наказом № 119-п від 19 серпня 2014р. ОСОБА_1 була звільнена з посади медсестри патронажної наркологічного кабінету Ізяславської центральної районної лікарні за п. 4 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із вчиненням прогулу без поважних причин.

Підставою прийняття такого наказу було те, що 11.08.2014р. на ім'я головного лікаря райлікарні надійшла доповідна від старшої медсестри поліклініки ОСОБА_7 про відсутність ОСОБА_1 на роботі.

Для перевірки викладених відомостей, була створена комісія в складі старшої медичної сестри поліклініки ОСОБА_7, юрисконсулльта ОСОБА_11 та бухгалтера ОСОБА_12, яка о 10 год. 20 хв., 15 год. 10 хв. відвідували робоче місце ОСОБА_1, однак її там не застали, про що були складені відповідні акти.

Викладені обставини перевірені судом першої інстанції і вони підтвердилися.

ОСОБА_1 стверджувала, що 11.08.2014р. відвідувала лікаря ОСОБА_8 з приводу ряду захворювань, які має сама, однак ОСОБА_8 такі свідчення спростував та в судовому засіданні показав, що в той день її не бачив. Такі ж свідчення надав суду і лікар ОСОБА_13

На пропозицію лікарні ОСОБА_1 надати письмові пояснення з приводу її відсутності на робочому місці у вказаний день, вона відмовилася надавати такі пояснення, про що також був складений відповідний акт від 14.08.2014.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, судом першої інстанції перевірені зокрема і вимоги закону щодо попереднього її відношення до роботи. Так судом було прийнято до уваги те, що ОСОБА_1 перед звільненням також допускала прогули, за що їй були оголошені дві догани.

Приймаючі одні докази як достовірні і відхиляючі інші, судом наведені відповідні мотиви та висновки з якими погоджується і колегія суддів.

Враховуючи досліджені судом докази по справі, колегія суддів приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 відбулося без порушення трудового законодавства, а тому підстав для її поновлення немає.

Доводи апелянта, які викладені в його апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, з якими погоджується і колегія суддів.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини по справі, дав належну оцінку зібраним доказам і постановив рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної інстанції в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: Ю.М. Рожин

С.В. Хилевич