Провадження № 22-ц/780/1999/15 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 38 20.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Таргоній Д.О., Верланова С.М.,
при секретарі:Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на заочне рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 09 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області, третя особа: П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області, третя особа: П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати ОСОБА_5 і ОСОБА_7 та дружина ОСОБА_6- ОСОБА_8, після смерті якої відкрилась спадщина, що складається, серед іншого майна, з земельної ділянки площею 0,0699 га, в тому числі: сільськогосподарських угідь 295 кв. м., під забудовою 404 кв.м., наданої для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області 20 червня 2009 року за реєстровим № 2-924.

Після отримання вказаного свідоцтва ОСОБА_8 розпочала оформлення відповідних документів щодо реєстрації права власності на вказану земельну ділянку та отримання державного акту про право приватної власності на землю, проте право власності оформити так і не встигла.

При цьому право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, що знаходиться на спірній земельній ділянці, було оформлено нею у встановленому законом порядку, а відповідно і успадковане та документально оформлене ними.

Після смерті ОСОБА_8 вони у визначений законом строк звернулися до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

26 березня 2013 року державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В. листом № 894/02.14 їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв'язку із відсутністю належних документів, що підтверджують право власності ОСОБА_8 на спірну земельну ділянку.

Просили визнати за ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право власності на 1/3 частку земельної ділянки за кожним площею 0,0699 га, в тому числі сільськогосподарських угідь-295 кв.м., під забудовою 404 кв.м., наданої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Заочним рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 09 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в межах позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 червня 2009 року спадкоємицею майна ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є її дочка ОСОБА_8, і спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,0699 га (699 кв.м.), в тому числі сільськогосподарських угідь - 295 кв.м., з них: багаторічних насаджень - 295 кв.м.: під забудовою - 404 кв.м., наданої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належної померлій ОСОБА_10 на підставі Державного акта на право власності на землю серії IV-Кв № 103161, виданого Боярською міською радою народних депутатів від 08 вересня 1997 року № 339 та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 2648.

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 16 липня 2012 року серії НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_8.

Після смерті ОСОБА_8 позивачі у визначений законом строк звернулися до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, інших спадкоємців за законом та за заповітом у ОСОБА_8 не було.

У виданих 12 травня 2014 року Щербенко О.В., державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 свідоцтвах про право на спадщину за законом вказано, що спадкоємцями зазначених у цих свідоцтвах майна ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є: її чоловік ОСОБА_6, - на 1/3 частку майна, її дочка ОСОБА_5, - на 1/3 частку майна, її син ОСОБА_7, - на 1/3 частку майна, і спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: житлового будинку АДРЕСА_1 який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Києво - Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області 20 червня 2009 року за реєстровим № 2-921 і зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво - Святошинської районної ради Київської області», згідно Витягу про державну реєстрацію прав № 23302676, номер запису № 3317 в книзі № 20, реєстраційний номер 27092120.

26 березня 2013 року державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В. листом № 894/02.14 (а.с. 17) позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв'язку з відсутністю належних документів, що підтверджують право власності ОСОБА_8 на земельну ділянку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позивачами в порушення норм закону, не надано суду достатніх, належних та допустимих доказів.

З такими висновками суду погоджується судова колегія, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 2, ч. 4 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22. 02. 2012 № 296/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; та в інших випадках, передбачених Законом.

Згідно вимог ч. 2 глави 13 вказаного Порядку нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов»язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз»яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім»я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до вимог глави 14 даного Порядку нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно вимог п. 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Таким чином, главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».

Так, згідно роз"яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. п. 23, 24 постанови „Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як видно з матеріалів справи, судом першої інстанції, відповідно до ст.10 ЦПК України неодноразово роз»яснювалося позивачам про необхідність витребування спадкової справи та постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, однак позивачі відмовлялися щодо витребування належних та допустимих доказів, оскільки вважали, що матеріали справи містять достатньо доказів.

Крім того, з доданих до апеляційної скарги постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, вона була постановлена нотаріусом 17 лютого 2015 року, тоді як рішення по справі було ухвалене 09 лютого 2015 року, тобто на час звернення до суду з даним позовом та ухваленням відповідного оскаржуваного рішення даної постанови не існувало, а отже позов є передчасним, і даний доказ не може бути прийнятий апеляційним судом під час розгляду. (ч.1,2 ст.303 ЦПК України).

Також колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи відсутній будь-який доказ того, що померла ОСОБА_8 ніколи не отримувала Державний акт на спірну земельну ділянку і не реєструвала своє право власності на неї у передбаченому законом порядку.

Тобто, за відсутністі цих доказів, колегія суддів вважає, що позивачами не було доведено той факт, що іншого шляху, ніж подача позову до суду, у них немає.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Заочне рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 09 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.М.Верланов

Д.О. Таргоній