Провадження № 2/742/363/15
Єдиний унікальний № 742/643/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Білокур В.І., при секретарі Сірій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки справу за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцькому районі Чернігівської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом вказує на те, що з 22 квітня 2004 року відповідачу ОСОБА_1 було призначено соціальну пенсію по інваладності (2 група), та був ознайомлений з вимогою про необхідність негайного повідомлення органу ПФУ про всі зміни, про вступ на роботу, звільнення з роботи, тощо, про що поставив свій підпис в заяві про призначення пенсії від 22.04.2004 року.

Проте, 28 липня 2009 року ОСОБА_1 надав управлінню трудову книжку з якої вбачається, що він був прийнятий на роботу 06.04.2008 року та звільнений 11.07.2008 року, а тому, розпорядженням начальника управління Пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцькому районі від 05.08.2009 року за №147273 виплату пенсії відповідачу було припинено.

Позивач стверджує, що відповідач знаючи про вимогу повідомляти органи Пенсійного фонду про своє працевлаштування, але з невідомих причин не повідомив управління, тим самим спричинив значну шкоду бюджету Пенсійного фонду України у розмірі 8471,52 грн. і своєю заявою від 24.11.2009 року ОСОБА_1 погодився у добровільному порядку по 100 грн. щомісячно.

Оскільки відповідач добровільно відшкодував управлінню 6300 грн., а решту суми 2171,52 грн. (позовна вимога), згідно заяви батька відповідача надійшла заява про відмову сплачувати решту суми, а тому позивач і просить суд стягнути з відповідача на користь управління ПФУ переплату пенсії у розмірі 2171 грн. 52 коп. із ОСОБА_1, якого Ухвалою суду від 27.02.2015 року визнано належним відповідачем - (а.с.1-2, 26).

В судовому засіданні представник управління Пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцькому районі Чернігівської області підтримав позов з підстав викладених в ньому, про що дав відповідні пояснення.

Відповідач ОСОБА_1 визнав позов, про що дав відповідні пояснення і вказує, що після припинення соціальної пенсії, як інвалід 2 групи, він став отримувати від держави рівнозначну соціальну допомогу, із якої добровільно щомісячно по 100грн. погашав надмірно отриману пенсію.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що він є батьком відповідача ОСОБА_1 - інваліда 2 групи загального захворювання і не є недійздатний. На думку свідка позивач заявив безпідставний позов до його сина, і 26.01.2015 року він (ОСОБА_2) подав заяву про припинення виплат (а.с.11-12). При цьому свідок підтвердив, що після припинення виплати соціальної пенсії ОСОБА_1 почав отримувати рівнозначну соціальну допомогу, яку отримує дотепер і станом на січень 2015 року добровільно перерахував 8471,52 грн. пенсійних переплат.

Вислухавши пояснення сторін, свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з слідуючих підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 була призначена соціальна пенсія відповідно до ст.ст. 83, 93 Закону України «Про пенсійне забезпечення» якими передбачено, що соціальні пенсії призначаються і виплачуються непрацюючим громадянам, крім інвалідів з дитинства, при відсутності права на трудову пенсію: інвалідам 1 і 2 груп, у тому числі інваладам з дитинства, а також інвалідам 3 групи, з дня звернення за пенсією.

Вирішуючи справу, суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 визнав позовні вимоги, при тому він та його батько (свідок) у своїх поясненнях підтвердили, що з часу припинення цієї соціальної пенсії, ОСОБА_1, як непрацюючий інвалід 2 групи почав отримувати від держави рівнозначну соціальну бопомогу, яку отримує дотепер та включно по січень 2015р. добровільно перерахував управлінню Пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцькому районі 8471,52 грн. надмірно отриманої ним соціальної пенсії, а решта невідшкодованої суми переплати пенсії і становить суму позовних вимог - 2171,52 грн.

Як вбачається з копії трудової книжки, ОСОБА_1 був прийнятий на роботу 06.04.2008 року та звільнений 11.07.2008 року (а.с.6-7), а розпорядженням начальника управління Пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцькому районі від 05.08.2009 року за №147273 виплату пенсії відповідачу було припинено (а.с.8).

Окрім пояснень позивача, судом досліджено подану ним (ОСОБА_1) заяви від 24.11.2009 року (а.с.9) та довідки управління ПФУ по особовому рахунку №147273 (а.с.10), які підтверджують фактичні обставини справи щодо розміру неправомірно отриманих ним переплат по соціальній пенсії.

Також суд враховує ту обставину, що відповідач ОСОБА_1, після припинення пенсії, не залишився без підтримки держави та перейшов на отримання рівнозначної соціальної допомоги, яку отримує дотепер, та включно по січень 2015 р. - добровільно перерахував 8471,52 грн. управлінню ПФУ пенсійних переплат.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсію, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії, пенсіонер повинен відшкодувати органу, що призначив пенсію, заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Таким чином, зловживання зі сторони відповідача ОСОБА_1 полягало у тому, що він усвідомлюючи те, що за період із 06.04.2008 року по 11.07.2008 року був прийнятий на роботу, та знаючи про свій обов"язок повідомляти органу Пенсійного фонду про своє працевлаштування, але не повідомив про це управління, чим і спричинив шкоду бюджету Пенсійного фонду України в розмірі 2171,52 грн., внаслідок його зловживань, яка і підлягає поверненню.

Суд вважає необхідним визнати поважним пропущений позивачем строк позовної давності передбачений ст.257 ЦК України, оскільки лише 26.01.2015 року від імені відповідача ОСОБА_1 його батько ОСОБА_2 подав заяву про відмову добровільно погашати решту суми переплаченої пенсії, тобто, строки позовної давності не порушені.

Задовольняючи таким чином вимоги позивача, судові витрати необхідно віднести на рахунок держави, оскільки відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 15, 59, 60, 61, 88, 213-215, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Визнати поважним пропущений позивачем строк позовної давності та задовольнити позов Управління Пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцькому районі Чернігівської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Прилуках та Прилуцькому районі Чернігівської області надміру виплачену пенсію в сумі 2171 (дві тисячі сто сімдесят одна) грн. 52 коп., як безпідставно отриману.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення рішення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Білокур В.І.