АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3439/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2927/15Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Карнаух П. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Карнауха П.М.

Суддів: Кривчун Т.О., Чумак О.В.

при секретарі - Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, стягнення грошових коштів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, стягнення грошових коштів відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд не розглянув її позовні вимоги про визнання права власності на ідеальну частку в порядку спадкування подані у зв"язку з зв'язку з новим доказом, який виник після ухвалення судового рішення по справі № 2-946/12 та не ухвалив рішення за даними вимогами, тому позбавив її права власності на майно, яке заповів їй ОСОБА_5

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції вірно встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 (а.с.4), який за життя 05 січня 2010 року склав заповіт, за яким все належне йому майно заповів повністю ОСОБА_2, яка є спадкоємцем майна померлого за заповітом.

Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу 19 січня 2012 року відкрита спадкова справа, позивач ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а.с.3, 78,80).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15 червня 2011 року по справі № 2-94/11, яке вступило в законну силу, визнано право власності на самочинно збудоване нерухоме майно: сіни 2 площею 2,2 кв.м, сіни 4 площею 4,1 кв.м, кухню 3-1 площею 10,6 кв.м, кімнату 3-2 площею 9,1 кв.м, сіни-кухню 3 площею 3,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, за померлою ОСОБА_6.

В порядку спадкування після померлої ОСОБА_6 виділено ОСОБА_5 згідно висновку №28-11 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 18.03.2011 року, варіант №2 (на плані зафарбовано в зелений колір) в житловому будинку літера "А-1" приміщення квартири №3 за адресою: АДРЕСА_1: в добудові літера "А1-1": кухня 3-1 площею 10,6 кв.м, кімната 3-2 площею 9,1 кв.м, загальною площею 19,7 кв.м (10,6+9,1) на суму 9278 грн. (470,99х19,7); в добудові літера "а1"сіни 4 площею 4,1 кв.м на суму 1755 грн. (428,09х4,1); ідеальна частка складає 33/100 частин. По іншим будівлям сарай літера "Б" 2654 грн.; погріб літера "б" 1523 грн.; колодязь № 2 1904 грн. 1/3 частина огорожі №1 573 грн. (1718х1/3); 1/3 частина замощення №4 798 грн. (2394х1/3).

Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснити наступні переобладнання: улаштувати дверний отвір із кімнати 2-1 площею 7,4 кв.м в кімнату 3-3 площею 20,6 кв.м.; закласти дверний отвір із кімнати 3-2 площею 9,1 кв.м в кімнату 3-3 площею 20,6 кв.м.; закласти віконний отвір в кімнаті 3-3 площею 20,6 кв.м.; побудувати добудову та об'єднати її з кімнатою 3-2 площею 9,1 кв.м, в якій улаштувати житлову кімнату площею не менше 15,0 кв.м.; кімнату 2-1 площею 7,4 кв.м переобладнати в кухню; розібрати перегородку між кімнатами 1-3 площею 11,6 кв.м та кімнатою 1-4 площею 8,8 кв.м.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для цього, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Як вірно встановлено судом, спірне домоволодіння по АДРЕСА_1, має самовільні споруди, в тому числі приміщення, щодо яких позивачем порушено питання про визнання на них права власності в порядку спадкування після померлого ОСОБА_5

Як роз'яснено у Пленумі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові від 7 лютого 2014 року N 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна, а законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

Вірно встановивши зазначені обставини, здійснивши аналіз правових норм, що регулюють спірні правовідносини, взявши до уваги те, що за померлим ОСОБА_5 право власності на спірне нерухоме майно у встановленому законом порядку зареєстроване не було, а чинним законодавством не передбачено можливість визнання права власності на таке майно в судовому порядку за спадкоємцем померлого, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на 33/100 частки житлового будинку по АДРЕСА_1.

При цьому місцевий суд обґрунтовано врахував ту обставину, що наявність судового рішення від 15 червня 2011 року по справі № 2-94/11, яке вступило в законну силу, та яким було визнано право власності на самовільні споруди, не позбавляло співвласників домоволодіння обов'язку зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на нього та дішов вірного висновку про те, що постанова приватного нотаріуса про відмову позивачу ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом не є правовою підставою для задоволення її позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, яке у встановленому законом порядку не зареєстроване.

Також суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині відшкодування витрат на проведення добудови в розмірі 27222 грн., оскільки на час звернення до суду з даним позовом вона не є співвласником спірного домоволодіння та дійшов вірного висновку про те, що дії відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як співвласників спірного домоволодіння щодо проведення прибудови чи не вчинення відповідних дій на виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 червня 2011 року не порушують права та/чи охоронювані законом інтереси позивача ОСОБА_2

Окрім того, встановивши, що між позивачем та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 не виникало будь-яких зобов'язальних правовідношень, місцевий суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для відшкодування позивачу вартості зазначених робіт.

Також є вірними висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, оскільки права позивача зазначена установа не порушувала.

З огляду на вищенаведене доводи апеляційної скарги вірних висновків суду не спростовують та зводяться до незгоди з рішенням суду.

Суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 серпня 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ П.М. Карнаух

СУДДІ /підпис/ Т.О. Кривчун

/підпис/ О.В.Чумак

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області П.М.Карнаух