Номер провадження: 22-ц/785/3640/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Цюри Т.В., Сидоренко І.П.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення,-

встановила:

ОСОБА_3 звернулася до відповідача із позовом про виселення з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення (а. с. 1-3).

В обґрунтування позову посилалася на те, що з 24.11.2006 року по 04.05.2011 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, від цього шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час шлюбу відповідач зареєструвався у вищевказаній квартирі. Після розірвання шлюбу, до липня 2013 року ОСОБА_2 проживав у квартирі, потім виїхав у невідомому напрямку, але часто буває в квартирі та утворює для позивача та її дітей нестерпні умови проживання зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, бійки з позивачем, що спричинило чисельні звернення до органів міліції. 15.01.2015 року відповідач заволодів ключем від квартири, заніс до неї особисті речі та став проживати в ній.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2015 року позов ОСОБА_3 - задоволено. Виселено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири АДРЕСА_2, без надання іншого житлового приміщення (а. с. 56-57).

Ухвалою суду від 18.02.2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а. с. 74-75).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 80-81).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із доведеності систематичного порушення правил співжиття з боку відповідача, які роблять неможливим для позивачки проживання з ними в одній квартирі, відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 ЖК України.

Такий висновок суду відповідає матеріалам справи та зібраним доказам.

Судом встановлено, квартира АДРЕСА_2 є комунальною власністю. Наймачем квартири є ОСОБА_3 Між сторонами 23.05.2005 року було укладено договір піднайму житлового приміщення в зазначеній квартирі, що було підставою для проживання та реєстрації місця проживання відповідача. В подальшому, 24.11.2006 року, сторони зареєстрували шлюб, отже відповідач став членом сім'ї наймача, що стало підставою його подальшого проживання в квартирі. Після реєстрації шлюбу, відповідач протягом 2007-2013 років створював неможливі умови для проживання позивача та проживання їх дитини, зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки та наносив побої, що було підставою для неодноразового звернення до правоохоронних органів. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04.05.2011 року шлюб між сторонами розірвано, а рішенням від 17.04.2013 року, з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини.

Вказані обставини встановлені рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.08.2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням (№ 523/903/14-ц), яке набрало законної сили 02.09.2014 року, у звязку з чим за правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Звертаючись до суду з позовом про виселення, позивачка свої вимоги обґрунтувала ст. 116 ЖК України.

Згідно зі ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу. вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач систематично з 2007 року порушує правила співжиття, створює позивачці неможливі умови для проживання, у зв'язку з зазначеним вона неодноразово була змушена звертатися до органів внутрішніх справ відмовний матеріал № 16907 від 28.11.2007 року; № 7872 від 01.06.2008 року; № 9354 від 11.07.20011 року; № 16663 від 30.11.2011 року; № 16704 від 01.12.2011 року; № 3840 від 20.003.2012 року (а. с. 11). Як вбачається із постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 13 липня 2011 року, ОСОБА_3 звернулася із заявою до Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з приводу неправомірних дій відповідача, а саме: ОСОБА_2 висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. З ОСОБА_2 було проведено профілактичну бесіда о недопустимості антигромадської поведінки вбиту та порушення діючого законодавства (а. с. 25). При цьому в матеріалах справи наявний висновок судово-медичного обстеження № 4504 від 02.12.2011 року із якого вбачається, що у ОСОБА_3 наявний кровоподтік обличчя, який утворився від дій тупого предмету, можливо 30.11.2011 року і відноситься до легких тілесних ушкоджень. Відповідно до постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 20 березня 2012 року на лінію «102» надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_3 бешкетує колишній чоловік. 03 грудня 2011 року було відмовлено у порушенні кримінальної справи та рекомендовано звертатися до суду. 11 лютого 2013 року та 20.08.2013 року з ОСОБА_5 було проведено профілактичні бесіди про недопустимість порушення норм чинного законодавства (а. с. 27, 28, 29). Протягом 2014 року 2015 року ОСОБА_3 неодноразово зверталась до Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з приводу неправомірних дій відповідача відносно неї та її малолітньої дитини. Проте своєї поведінки відповідач не змінив.

За наслідками влаштованих ОСОБА_5 скандалів та дебошів у вищевказаній квартирі 16.01.2015 року, 03.02.2015 року, 05.02.2015 року, 08.02.2015 року, 09.02.2015 року, 27.04.2015 року, 06.05.2015 року співробітниками Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області були винесені висновки № № 1617, 3099, 3155, 8420, 8729 про закінчення перевірки та надання відповіді ОСОБА_3 про те, що з ОСОБА_2 була проведена профілактична бесіда про неприпустимість порушення діючого законодавства України.

Встановлені судом обставини підтверджуються також поясненнями свідків, допитаних у судовому засіданні ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які підтвердили факти зловживання відповідачем спиртних напоїв, вчинення сварок та нанесення побоїв ОСОБА_3, під час їхнього спільного проживання. Також пояснили, що ОСОБА_2 бігав за ОСОБА_3 з сокирою та кричав, що вбе її, зимою побив ОСОБА_3 та її малолітнього сина, вигнав їх на вулицю без одежі, свідки підтвердили факти, викладені в заявах, написаних власноручно, які містяться в матеріалах справи (а. с. 18, 20, 23).

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

Вищезазначені докази свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про наявність передбачених ст. 116 ЖК України підстав для виселення відповідача без надання іншого жилого приміщення, оскільки у судовому засіданні було позивачкою було доведено факт систематичного порушення правил співжиття, його триваючої громадської поведінки, а також , що вжиття до нього заходів попередження не дали позитивних результатів.

Довід апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не порушує правила співжиття та до нього не було вжито заходів попередження або громадського впливу не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду і спростовуються матеріалами справи, показами свідків, тому не може бути прийнятий до уваги.

Інших доводів, які б спростовували правильні висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

ОСОБА_10