Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/1877/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Саадулаєв А.І.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Голови правління ПАТ КБ «Хрещатик» - Гриджука Д.М. на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Хрещатик» про стягнення заборгованості за договором.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Хрещатик» про стягнення заборгованості за договором.

Стягнуто з ПАТ КБ «Хрещатик» на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 700 000 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «Хрещатик» в доход державного бюджету судовий збір у розмірі 3654 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Голова правління ПАТ КБ «Хрещатик» просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не було взято до уваги суттєві недоліки квитанції про внесення позивачем грошових коштів, її невідповідність вимогам Національного банку України та не надано правової оцінки цим обставинам. Судом не взято до уваги те, що на поточний рахунок НОМЕР_2, вказаний у квитанції №41, не вносилися кошти у сумі 700 000 грн. За весь час з відкриття рахунку по ньому взагалі не було руху коштів, що підтверджується випискою, яка була надана банком.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2012 року між позивачем та Київським регіональним відділенням ПАТ КБ "Хрещатик" було укладено депозитний договір №945/2012-222 (а.с. 14-16).

Відповідно до п. 1.1. Договору, банк приймає грошові кошти вкладника на вкладний рахунок НОМЕР_1 в сумі 700000,00 грн. на термін з 08 жовтня 2012 року по 08 лютого 2013 року. Кошти прийняті у післяопераційний час, святкові, неробочі або вихідні дні, зараховуються на Вкладний рахунок на наступний день. Термін Вкладу відраховується з дня зарахування коштів на Вкладний рахунок.

Як вбачається з п. 5.1. Договору, він набирає чинності з моменту підписання його сторонами та внесення вкладником коштів на Вкладний рахунок, що підтверджується квитанцією відповідної форми, яка свідчить про внесення готівки, або випискою з Вкладного рахунку.

Виконання позивачем своїх зобов'язань за договором - внесення ним коштів у розмірі 700 000 грн. підтверджується квитанцією №41 від 08 жовтня 2012 року (а.с. 25).

Пунктом 1.2. договору, процентна ставка на вклад встановлюється у розмірі 22% річних із розрахунку: основна процентна ставка 20% річних плюс надбавка 2% річних з нагоди ювілею банку. Нарахування процентів здійснюється банком щомісячно, виходячи із фактичної кількості днів в місяці та році (метод "факт/факт"). Сплата процентів вкладнику здійснюється щомісячно, в перший календарний день кожного місяця, наступного за місяцем нарахування, та в день повернення суми вкладу.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що нарахування процентів по вкладу здійснюється щомісячно на фактичний залишок коштів на вкладному рахунку, починаючи з наступного дня після надходження грошових коштів на вкладний рахунок і закінчується в день, який передує поверненню грошових коштів вкладнику або списанню з вкладного рахунку вкладника з інших підстав.

Згідно витягу із карткового рахунку банком здійснювалося виконання своїх зобов'язань за договорам, шляхом нарахування банком процентів саме в перший календарний день кожного місяця, як це і передбачено п. 1.2. Договору, що також підтверджує виконання позивачем свого зобов'язання (а.с. 8-18).

08 лютого 2013 року між позивачем та Київським регіональним відділенням ПАТ КБ "Хрещатик" було укладено Договір Банківського вкладу "Оберіг" в національній валюті із щомісячною сплатою процентів №182/2013- 222 на термін з 08 лютого 2014 року по 07 лютого 2014 року.

Укладені сторонами договори підписані заступником директора Київського регіонального відділення Тисовською Н.І., скріплені мокрою печаткою банку, та набрали чинності згідно п. 5.1 договорів.

29 квітня 2014 року, позивач звертався до відповідача із заявою про повернення коштів, однак дана заява залишилась без задоволення (а.с. 16).

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 08 жовтня 2012 року між ним та Київським регіональним відділенням ПАТ КБ "Хрещатик" було укладено депозитний договір №945/2012-222, за умовами якого позивач передав грошові кошти відповідачу у сумі 700 000 грн. на термін до 8 лютого 2013 року, з процентною ставкою в розмірі 22,00%. В подальшому, у зв'язку із закінченням терміну дії договору між позивачем та відповідачем було укладено ще один договір від 8 лютого 2013 року за №182/2013-222, за яким позивач передав грошові кошти відповідачу у розмірі 700 000,00 грн. на термін з 08 лютого 2013 року по 7 лютого 2014 року. Після закінчення дії договору 29 квітня 2014 року позивач звернувся до Київського регіонального відділення з метою зняття частини вкладу, але в банку повідомили про відсутність вкладу на рахунку. В цей же день, позивач написав заяву про повернення коштів на ім'я Голови правління банку, проте, до цього часу кошти не повернені. Просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за вкладом у розмірі 700 000,00 грн. та борг за відсотками у розмірі 5 309,08 грн.

Відповідач позов не визнав, його представник зазначив, що договір №945/2012-222 від 08 жовтня 2012 року на суму 700 000,00 грн. не обліковується на балансі банку, що було встановлено після проведення ревізії Київського регіонального відділення. Номер депозитного рахунку, вказаний у пункті 1.1. Договору, не існує у плані рахунків банку. За квитанцією №41 операція не відображена у балансі банку, кошти не надходили на рахунки банку, вони були привласнені невідомими особами, вочевидь, колишніми працівниками Київського регіонального відділення, за вказаним рахунком жодного руху коштів не було, що підтверджується випискою. Договір №182/2013-222 від 08 лютого 2013 року з позивачем не укладався, на балансі банку зобов'язання за ним не обліковуються, за вказаним номером та датою у банку зареєстровано договір з іншою особою на іншу суму. На даний час триває досудове розслідування щодо цих обставин у кримінальному провадженні №0002551 у Шевченківському РВ МВС України у м. Києві, позивач має пред'явити вимоги після встановлення винних осіб.

З викладеного вбачається, що відсотки за Договором нараховувались після надходження грошових коштів на вкладний рахунок, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання, передбачені укладеним Договором. З приводу посилань представника відповідача на те, що з наданого витягу по картковому рахунку не вбачається, що призначення платежу це сплата процентів, слід зазначити, що представником відповідача не надано доказів, що з позивачем були укладені інші Договори, відповідно до яких позивачу нараховувались готівкові поповнення рахунку.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором у розмірі 700 000 грн., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності цих вимог.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що квитанція№41, надана позивачем на підтвердження внесення ним коштів у розмірі 700 000 грн., не є належним доказом внесення коштів, оскільки містить суттєві недоліки - невірно зазначений номер рахунку, судова колегія відхиляє, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах визначення договору банківського вкладу, - банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення ст. 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10. Інструкції).

Пунктом 10.1 Інструкції передбачено визначено порядок відкриття вкладних (депозитних ) рахунків фізичним особам, а також визначено, що після укладання договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, на підтвердження чого банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Так, судом було встановлено, що за депозитним договором №945/2012-222 від 08 жовтня 2012 року позивачем були внесені грошові кошти в сумі 700 000 грн., що підтверджується виданою відповідачем квитанцією№41 від 8 жовтня 2012 року, яка відповідає вимогам Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління НБУ від 1 червня 2011 року №174, тобто містить обов'язкові реквізити: підписи бухгалтера, касира та відбитки їх штампів.

Твердження представника відповідача про те, що підписи у графі «підписи бухгалтера і касира» не відповідають встановленим зразкам підписів бухгалтера та касира банку, судова колегія не приймає до уваги, оскільки представником відповідача не заперечувалось того факту, що квитанція була видана працівниками Київського регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик», підписи яких засвідчені штампами банку.

Посилання відповідача в скарзі на те, що у квитанції №41 зазначений неналежний номер рахунку не свідчить про те, що позивачем ці кошти не вносились, оскільки квитанція була оформлена у відповідності до Інструкції про ведення касових операційбанками в Україніпрацівниками банку.

Судова колегія не погоджується з доводами відповідача про те, що позивачем не вносились грошові кошти у розмірі 700 000 грн. за договором, оскільки дана сума не відображена у рахунках та балансі банку, зважаючи на те, що представником банку не заперечувалось, що квитанція про внесення цих коштів позивачем відповідає Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженій постановою правління НБУ від 1 червня 2011 року №174, отже є належним документом про внесення грошових коштів.

Необлікування на рахунку позивача внесених позивачем грошових коштів в сумі 700 000 грн. на підставі договору є неналежним виконанням банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу.

До того ж, як встановлено судом, на картковий рахунок позивача перераховувались грошові суми, які за розміром та строками відповідали розміру процентів, що повинні були нараховуватись відповідачем за депозитними договорами.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Голови правління ПАТ КБ «Хрещатик» - Гриджука Д.М. відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: