Провадження №2/522/2052/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Одеської національної академії зв'язку ім.О.С.Попова, за участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій ОСОБА_3 неправомірними, визнання неправомірною бездіяльність ОСОБА_4, визнання недійсними протоколів засідання кафедри, графіків проведення відкритих занять, постанови кафедри, скасування витягу із протоколу кафедри, захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

17.11.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який в процесі розгляду справи неодноразово уточнювала, до Одеської національної академії зв'язку ім.О.С.Попова (далі по тексту - ОНАЗ ім.О.С.Попова) за участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 19.02.2014 року на засіданні кафедри фізичного виховання ОНАЗ ім.О.С. Попова, де вона працювала доцентом, були розглянути підсумки проведеного нею, позивачкою, 07.02.2014 року відкритого заняття з фізичного виховання у групі фізичної реабілітації, за результатами якого постановлено, що «організоване та проведене практичне заняття з фізичної реабілітації викладачем ОСОБА_2 свідчить про низький науково-методичний рівень підготовки та не відповідає вимогам вищої школи». Позивачка зазначила, що зроблений висновок, є підставою для розірвання трудових відносин за укладеним між нею та відповідачем контракту.

Позивачка вважає такий висновок є неправомірним та таким, що негативно впливає на її ділову репутацію, оскільки вона є кандидатом педагогічних наук зі спеціальної педагогіки, співавтором навчальної програми з фізичного виховання для слабозрячих дітей; має понад 25 наукових та методичних робіт; має найвищий рівень професійної кваліфікації серед викладачів кафедри фізичного виховання, які були присутніми на засіданні; має загальний стаж роботи у вищій школі понад 18 років, з яких 10 років пропрацювала викладачем, 7 років - викладачем у педагогічному університет, навчаючи вчителів. При цьому запрошені та присутні на відкритому занятті проректор ОНАЗ ім.О.С.Попова з наукової роботи старший науковий співробітник ОСОБА_5, професор кафедри фізичної культури та спортивних дисциплін Південноукраїнського національного педагогічного університету ім. К.Д.Ушинського доктор педагогічних наук ОСОБА_6 і доцент спеціальної педагогіки і психології Південноукраїнського національного педагогічного університету ім. К.Д. Ушинського кандидат педагогічних ОСОБА_7 - дали високу позитивну оцінку проведеного нею, ОСОБА_2, відкритого заняття.

Позивачка зазначає, що у відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» роз'яснено, що відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Пунктом 4 цієї постанови зазначено, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Згідно ч.3 ст.57 Закону України «Про вищу освіту» вона, позивачка, як науково-педагогічний працівник, має право на захист честі та професійної гідності.

Позивачка вважає, що негативна оцінка її відкритого заняття є результатом незаконних дій завідуючого кафедри фізичного виховання ОНАЗ ім.О.С.Попова ОСОБА_3, який внаслідок негативних взаємовідносин між ними намагався «вижити» її, позивачку, з роботи. При цьому позивачка стверджує, що позитивний відгук кафедри про якість її роботи необхідний їй для отримання диплома доцента, посвідченого ВАК України, а тому 10.12.2013 року вона звернулася до ОСОБА_3 із офіційною заявою з проханням призначити їй дату проведення відкритого заняття, на яку відповідь не отримала, проте після її неодноразових скарг завідуючий кафедрою призначив ці заняття на 07.02.2014 року, сам на них не з'явився, внаслідок чого не було можливості обговорити ці заняття одразу після проведення у присутності запрошених осіб. В подальшому на засіданні кафедри 19.02.2014 року їй, позивачці, було повідомлено про наявність графіку проведення відкритих занять на кафедрі фізичного виховання й повідомлено, що такі заняття проводяться у зв'язку із закінченням її, позивачки, трудового контракту 30.06.2014 року. Позивачка вважає, що цей графік та протокол №1 засідання кафедри фізичного виховання ОНАЗ ім О.С.Попова від 30.08.2013 року, на якому цей графік ухвалено, є сфальсифікованими, як є сфальсифікованим і протокол № 5 засідання кафедри фізичного виховання ОНАЗ ім. О.С.Попова від 27.12.2013 року, так як в цих протоколах не має свідчень про обговорення і результатів голосування щодо ухвалення відповідних рішень.

Позивачка стверджує, що протокол №5 від 27.12.2013 року підробив ОСОБА_3, так як затверджена цим протоколом остаточна дата проведення нею, ОСОБА_2, відкритого практичного заняття (07.02.2014 року перша пара о 8.00-9.20, навчальна секція з фізичної реабілітації) не могла бути визначена, оскільки розклад занять ОНАЗ ім.О.С.Попова на другий семестр ще не було затверджено. При цьому вона зазначали, що двічі зверталася до ректора ОНАЗ ім. О.С.Попова з клопотаннями переглянути результати відкритого заняття і не отримавши відповіді звернулася із заявою до прокуратури, і саме в прокуратурі отримала копії оскаржуваних протоколів, так як письмові звернення до ректора ОСОБА_4 всупереч положенням Закону України «Про звернення громадян» залишилися без відповіді до цього часу.

Позивачка зазначила, що своїми протиправними діями відповідач спричинив їй моральну шкоду, що виявилася у її душевних стражданнях, які вона зазнала по відношенню до себе, порушенням її прав у приниження її честі, гідності та ділової репутації.

Позивачка обґрунтовує позовні вимоги, зокрема, положеннями статуту ОНАЗ ім.О.С.Попова, ст.58 Закону України «Про вищу освіту», ст.ст.6,9,18,20,27,31 Закону України «Про інформацію»; положеннями ст.270 ЦК України, якою визначені перелік особистих немайнових прав, серед яких є право фізичної особи на повагу до своєї гідності та честі; положеннями ст.297 ЦК України, якими передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі; гідність та честь фізичної особи є недоторканними; фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі; ст.299 ЦК України, згідно якої фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації; положеннями ст..277 ЦК України, згідно яких фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації; Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного; Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

У судовому засіданні позивачка підтримала заявлений позов, просить суд:

- Визнати неправомірними дії завідуючого кафедрою фізичного виховання ОНАЗ ім.О.С.Попова ОСОБА_3 і такими, що містять ознаки злочину за ст. 366 КК України «Службове підроблення», а також такими , що порушують ч.ч.2,3,4,5 ЦК України та чч.3,5 ст.58 Закону України «Про вищу освіту», суперечать нормам моралі суспільства;

- Визнати недійсними: протоколи засідання кафедри фізичного виховання ОНАЗ ім.О.С.Попова №1 від 30.08.2013 року, №5 від 27.12.2013 року, №7 від 19.02.2014 року: графік проведення відкритих занять на кафедрі фізичного виховання протягом 2013-2014 навчального року; постанову кафедри фізичного виховання ОНАЗ ім.О.С.Попова про низький науково-методичний рівень підготовки, що не відповідає вимогам вищої школи ОСОБА_2; Скасувати витяг із протоколу кафедри фізичного виховання ОНАЗ ім.О.С.Попова №7 від 19.02.2014 року «Про низький науково-методичний рівень підготовки, що не відповідає вимогам вищої школи ОСОБА_2».

- Визнати неправомірною бездіяльність ректора ОНАЗ ім.О.С.Попова ОСОБА_4 щодо припинення незаконних дій та невжиття заходів адміністративного впливу щодо його підлеглого ОСОБА_3 за її, позивачки, зверненням, оскільки це суперечить нормам права визначеним ч.1. пп. 2,6 ст.26; ч.3. пп.8, 14. 34; п. 6 ч.1 ст. 57; п.3, 6 ст.58 Закону України «Про вищу освіту», та порушенні норм ст.9, ч3З ст.15, ст. 18, ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», ч.1 ст.2, ч.1 ст.3, ч.1.ст.5 Закону України «Про інформацію».

- Зобов'язати адміністрацію ОНАЗ ім.О.С.Попова оприлюднити рішення суду, що буде винесено за цією заявою на Раді ОНАЗ ім.О.С. Попова, а також спростувати поширену працівником ОНАЗ ім.О.С.Попова ОСОБА_3 інформацію про низький науково- методичний рівень підготовки, що не відповідає вимогам вищої школи доцента кафедри фізичного виховання ОНАЗ ім.О.С.Попова ОСОБА_2 та зробити це у її, позивачки, присутності.

- Стягнути з Одеської національної академії зв'язку ім. О.С.Попова на її користь моральну шкоду завдану їй працівниками ОНАЗ ім.О.С. Попова у розмірі 6000,00 гривень та судові витрати у розмірі 487,20 гривень.

Представники відповідача та третьої особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проти позову заперечували, просять відмовити у його задоволені. При цьому відповідач звернувся до суду із заявою про застосування наслідків спливу строків позовної давності, так як вважає, що спір стосується трудових відносин, а згідно ч.1 ст.233 КЗпП України передбачені скорочені строки позовної давності для звернення працівника до суду: один місця - у справах про звільнення; три місяці - щодо вирішення інших трудових спорів.

Представник відповідача, надавши суду письмові заперечення проти позову, пояснив, що 07.02.2014 року було проведено планове відкрите практичне заняття доцента кафедри фізвиховання ОСОБА_2, на якому були присутні викладачі кафедри фізвиховання ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та запрошені особисто позивачкою фахівці Південноукраїнського національного педагогічного університету ім. К.Д.Ушинського доктор педагогічних наук ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 Підставою для проведення відкритого заняття був ухвалений на засіданні кафедри від 30.08.2013 року (протокол №1) та затверджений проректором з навчальної роботи 09.09.2013 року графік проведення відкритих занять на кафедрі физвиховання протягом 2013-2014 року.

Представник відповідача зазначив, що відкрите заняття ОСОБА_2 було проведено і оцінено у встановленому порядку відповідно до Положення про відкритті заняття в ОНАЗ ім.О.С.Попова, ухваленого на засіданні Вченої ради 10.07.2010 року та затвердженого ректором 10.07.2010 року, і зафіксовано складеним в результаті проведеного заняття протоколом №7 від 19.02.2014 року, яким постановлено, що в результаті обговорення та голосування вирішено, що «викладання відкритого практичного заняття з фізичної реабілітації в.о. доцента, к.п.н. ОСОБА_2 відповідає низькому науково-методичному рівню». В подальшому на усі неодноразові звернення позивачки вона отримувала письмові відповіді у встановлений строк та спосіб, що підтверджується, зокрема, листом Прокуратури приморського району м.Одеси від 14.07.2014 року №7-528-14.

Відповідач вважає, що викладена в протоколі інформація і прийняте рішення про визначення підсумкової оцінки проведеного позивачкою практичного заняття, яку було прийнято колегіально, не може вважатися поширенням інформації, так як цей документ складений для внутрішнього вжитку та не доводився до відома інших осіб окрім позивачки, при цьому в протоколі зафіксовано результат колегіальної оцінки якості проведеного нею практичного заняття, а тому факт поширення ОНАЗ ім.О.С. Попова інформації та поширення недостовірної інформації щодо позивачки відсутній.

Крім того, відповідач вважає, що не є поширенням недостовірної інформації надання свідчень в судовому засіданні представника ОНАЗ ім.О.С. Попова, так як ця інформація не відповідає положенням ч.3 ст.277 ЦПК України. Щодо позовних вимог позивачки про відкриття кримінального провадження та притягнення до відповідальності посадових осіб ОНАЗ ім.О.С. Попова і стягнення моральної шкоди, то відповідач вважає їх незаконними, такими, що не відповідають нормам матеріального права.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України).

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 07.02.2014 року доцентом кафедри фізичного виховання ОНАЗ ім.О.С. Попова ОСОБА_2 було проведено відкрите практичне заняття згідно Графіку проведення відкритих занять на кафедрі фізичного виховання протягом 2013-2014 навчального року, ухваленого на засіданні кафедри фізичного виховання протоколом №1 від 30.08.2013 року, підписаного завідувачем кафедри ОСОБА_3, затвердженого 09.09.2013 року проректором ОНАЗ ім.О.С.Попова ОСОБА_18

Проведенню цих занять передувало засідання кафедри фізичного виховання від 27.12.2013 року, з порядком денним на якому були розглянути, зокрема, питання про хід виконання індивідуальних планів протягом 1-го півріччя і ухвалено затвердити остаточну дату проведення відкритого практичного заняття ОСОБА_2 - це 07.02.2014 року (перша пара 8.00-9.20) навчальна секція з фізичної реабілітації, про що було зафіксовано в протоколі №5.

Судом з'ясовано, що відкритті заняття проводяться на підставі Положення про відкритті заняття в ОНАЗ ім.О.С.Попова, ухваленого на засіданні Вченої ради 10.07.2010 року та затвердженого ректором 10.07.2010 року, згідно з яким оцінювання проведеного заняття здійснюється за критеріями, наведеними в аркуші оцінки якості, які заповнюються присутніми, й на найближчому засіданні кафедри відбувається обговорення відкритого заняття із занесенням результатів обговорення до протоколу з визначенням підсумкової оцінки за рівнем відповідності вимогам вищої школи: «цілком відповідає», «в основному відповідає», «не відповідає». При цьому відкрите заняття вважається таким, що відбулося, якщо на ньому були присутні не менше ніж три викладачі кафедри два, якщо на кафедрі працює менше 10 штатних викладачів).

За результатами проведеного позивачкою відкритого практичного заняття на засіданні кафедри фізичного виховання 19.02.2014 року було проведено обговорення цих занять і за результатами обговорення постановлено, що «Організоване та проведене практичне заняття з фізичної реабілітації викладачем ОСОБА_2 свідчить про низький науково-методичний рівень підготовки та не відповідає вимогам вищої школи». Голосування відбулося наступним чином: «за» - 9 викладачів, «проти» - 0 викладачів, «утримались» - 1 викладач. Дане засідання було зафіксовано протоколом №7 засідання кафедри фізичного виховання від 19.02.2014 року.

Вирішуючи доведеність позовних вимог щодо недійсності протоколів засідання кафедри фізичного виховання ОНАЗ ім.О.С.Попова №1 від 30.08.2013 року, №5 від 27.12.2013 року, №7 від 19.02.2014 року, та скасування протоколу №7 від 19.02.2014 року «Про низький науково-методичний рівень підготовки, що не відповідає вимогам вищої школи ОСОБА_2» суд виходить з того, що позивачка не надала суду жодного належного доказу про їх незаконність з посиланням на норми матеріального закону. Щодо викладеної недостовірної, на думку позивачки, інформації в вищенаведених протоколах, такої, що негативно впливає на її ділову репутацію, в зв'язку з чим вона заявила позов про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно з нормами ст.270 ЦК України одним із видів особистих немайнових прав фізичної особи є її право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі. У відповідності з ч.1 ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

При цьому згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про інформацію» передбачає, що відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у вчинені таких порушень, як надання інформації, що не відповідає дійсності або поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь та гідність особи. Під поширенням інформації в ст..47 цього Закону розуміється розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації. Під поширенням відомостей розуміється повідомлення у публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині.

Аналізуючи та оцінюючи викладені в протоколі №7 від 19.02.2014 року обговорення працівників ОНАЗ ім.О.С.Попова щодо проведеного доцентом кафедри фізвиховання ОСОБА_2 відкритого практичного заняття суд виходить з того, що проведення практичного заняття та його обговорення здійснювалося в межах трудових відносин, що склалися між сторонами спору, та відповідно до Положення про відкритті заняття в ОНАЗ ім.О.С.Попова, ухваленого на засіданні Вченої ради 10.07.2010 року та затвердженого ректором 10.07.2010 року. Тобто таке обговорення та прийняття на підставі цього висновок не є інформацією, яка б містила відомості, які принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2

Щодо позовних вимог визнати неправомірними дії завідуючого кафедрою фізичного виховання ОНАЗ ім.О.С.Попова ОСОБА_3 та притягнення його до кримінальної відповідальності і визнати неправомірною бездіяльність ректора ОНАЗ ім.О.С.Попова ОСОБА_4 щодо припинення незаконних дій та невжиття заходів адміністративного впливу щодо його підлеглого ОСОБА_3 суд вважає їх безпідставними, такими, що не відповідають способам захисту цивільних прав та інтересів відповідно до статті 16 ЦК України.

При цьому необхідно зазначити, що суб'єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Натомість, позивачкою не наведено та не визначено відповідні права, які на її думку порушено третіми особами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та потребують поновлення з визначенням норм чинного законодавства з посиланням на спосіб захисту права.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не доведено і з матеріалів справи не вбачається жодних переконливих доказів щодо поширення відповідачем ОНАЗ ім.О.С.Попова недостовірних відомостей про позивачку, відсутні підстави для відшкодування позивачці моральної шкоди, в судовому засіданні не встановлений факт порушення прав позивачки, а тому за таких обставин суд вважає, що вимоги є необґрунтованими і в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.16,270,275 ЦК України, ст. 47 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 10,58,59,60, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_2 до Одеської національної академії зв'язку ім.О.С.Попова, за участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій ОСОБА_3 неправомірними, визнання неправомірною бездіяльність ОСОБА_4, визнання недійсними протоколів засідання кафедри, графіків проведення відкритих занять, постанови кафедри, скасування витягу із протоколу кафедри, захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: 15.06.2015