Справа №480/1890/14-ц У Х В А Л А
Миколаївський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді Карікової Л.В.
при секретарях Кописєвої О.Л.,
за участю представника скаржника ОСОБА_2,
представника Центрального
відділу державної виконавчої
служби Миколаївського
міського управління юстиції
Миколаївської області ОСОБА_3,
зацікавлених осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5
розглянувши 16 лютого 2015 року в відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за скаргою ОСОБА_6 на неправомірні дії Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області,
08 липня 2014 року ОСОБА_6 звернувся в суд із скаргою на неправомірні дії Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області.
Скаржник зазначав, що в Центральному відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області на виконанні знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-05-231, виданого Миколаївським районним судом Миколаївської області 16.04.2010 року на підставі рішення, ухваленого по справі за позовом ОСОБА_5 до нього про стягнення 132500 грн.
Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 05 грудня 2012 року вищевказане рішення в частині вирішення вимог про стягнення відшкодування упущеної вигоди та розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 про стягнення 42000 грн. на відшкодування упущеної вигоди та стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 458 грн. 40 коп. і на користь ОСОБА_6 452 грн. 50 коп. судового збору.

Як вказував ОСОБА_6 при ознайомленні 04 березня 2014 року з матеріалами виконавчого провадження він виявив порушення своїх прав Центральним ВДВС в частині не повідомлення із результатами експертної оцінки (висновку з незалежної оцінки майна) зробленої станом на 03.10.2013 року оцінювачем ОСОБА_7 Таким чином, фактично із результатами вищевказаної оцінки він був ознайомлений лише 04.03.2014 року. Тому дії старшого державного виконавця Ульянова О.Ю., з приводу не повідомлення належним чином про результати проведення експертної оцінки майна та подальшої передачі на реалізацію, вважає, неправомірними. Оскільки, із результатами оцінки майна він був фактично ознайомлений лише 04.03.2014 року, ним було подано до Відділу відповідну заяву із запереченнями щодо оцінки майна і він просив провести рецензію на експертну оцінку нерухомого майна: домоволодіння № 67 по вулиці Ульянових в м. Миколаєві.

Крім того,під час передачі майна на реалізацію були допущені наступні порушення його прав, зокрема: старшим державним виконавцем не підготовлено у належному вигляді перелік правовстановлюючих документів на нерухоме майно, адже свідоцтво про право власності на нерухоме майно видано на ім'я ОСОБА_4. При вирішенні питання по передачу на реалізацію нерухомого майна державним виконавцем не було вжито заходів по з'ясуванню прав третіх осіб на нерухоме майно, зокрема й прав на користування житловим приміщенням за адресою: м. Миколаїв, вул. Ульянових, 67, - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3. Отже, державний виконавець при передачі майна на реалізацію порушив ще й приписи ч.І ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», а також порушив права малолітнього ОСОБА_8.

Окрім того, 27 червня 2014 року ним до Відділу подано скаргу із ухвалами, виданими апеляційним судом Миколаївської області щодо прийняття апеляційним судом Миколаївської області до розгляду апеляційної скарги на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2010 року. Однак, ані старшим державним виконавцем Ульяновим О.Ю., а ні начальником Відділу не винесено постанови про повернення виконавчого документа Миколаївському районному суду Миколаївської області з підстав, передбачених ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

До того ж, отримання Центральним ВДВС ухвали апеляційного суду мало стати підставою якщо не завершення виконавчого провадження з виконання відповідного виконавчого документа, то принаймні підставою для зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених ст. ст. 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження», чи підставою для відкладення виконавчих дій згідно із ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», чого також не відбулося.

Щодо дотримання строків оскарження дій (бездіяльності) Центрального ВДВС, викладених у вимогах скарги, то, він був ознайомлений із матеріалами виконавчого провадження лише 04 березня 2014 року й про більшість порушених своїх прав дізнався саме того числа, тому дотримуючись десятиденного строку оскарження з моменту коли дізнався про порушені права, а саме 12.03.2014 року подав відповідну скаргу до суду. Однак, ухвалю суду від 04.07.2014 року його скарга залишена без розгляду і йому було роз'яснено право на повторне звернення до суду за захистом свого права також із питанням про поновлення строків на оскарження.

Отже, в силу приписів ст. 73 Цивільно-процесуального кодексу України наголошує на необхідності поновлення строків на оскарження дій (бездіяльності ) Центрального ВДВС.

Посилаючись на зазначені вище обставини ОСОБА_10 просив:

Поновити (продовжити) строки на оскарження дій (бездіяльності) Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції;

2. Визнати бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції з приводу не винесення постанови про повернення виконавчого документу суду на підставі ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» за його заявою від 04.12.2012 року - не правомірною;

3. Визнати бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції з приводу не реагування (відсутність відповіді на заяву) на його заяву від 04.12.2012 - не правомірною;

4. Визнати бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції з приводу порушення процедури передачі на реалізацію нерухомого майна, а саме житлового будинку №»67 по вул. Ульянових в м. Миколаєві - не правомірною;

5. Визнати бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції з приводу порушення процедури повідомлення боржника, ОСОБА_6, із результатами висновку експертної оцінки вартості нерухомого майна домоволодіння № 67 по вулиці Ульянових в м. Миколаєві - не правомірною;

6.Визнати бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції з приводу порушення права боржника, на рецензування висновку експертної оцінки вартості нерухомого майна домоволодіння № 67 по вулиці Ульянових в м. Миколаєві - не правомірною;

7. Визнати бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції з приводу не винесення постанови про повернення виконавчого документу суду на підставі ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» згідно скарги ОСОБА_6 від 27.06.2014 року - не правомірною;

8. Визнати бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції з приводу не винесення постанови про відкладення виконавчих дій на підставі ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» згідно скарги ОСОБА_6 від 27.06.2014 року - не правомірною;

9. Зобов'язати Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції вжити заходів щодо отримання інформації про прийняття апеляційної скарги до розгляду по справі за № 22-ц/1490/3186/12 Апеляційного суду Миколаївської області за апеляційною скаргою на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області по справі за № 2-05-231 від 30.03.2010 року;

10.Зобов'язати Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції винести постанову про повернення виконавчого документа: виконавчого листа за № 2-05-231, виданого 16.04.2010 року Миколаївським районним судом Миколаївської області - Миколаївському районному суду Миколаївської області, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»;

11. Зобов'язати Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції винести постанову про відкладення виконавчих дій.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 підтримав скаргу, посилаючись на викладені в ній обставини та просив задовольнити її в повному обсязі. Щодо поновлення строку на оскарження дій державного виконавця представник скаржника посилався на те, що ОСОБА_6 не знав про існування рішень суду, щодо нього, оскільки відбував покарання у види позбавлення волі.

Представник Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_3 подав суду письмові заперечення та заперечував щодо задоволення скарги, посилаючись на її безпідставність.

Зацікавлена особа - ОСОБА_4 просила задовольнити скаргу.

Зацікавлена особа стягувач ОСОБА_5 подав суду письмові заперечення та просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на її безпідставність.

Заслухавши пояснення представника скаржника ОСОБА_2, представника Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_3, зацікавлених осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши матеріали скарги та цивільної справи № 2-05-231, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2010 року частково задоволено позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_6 90500 грн. та упущеної вигоди 42000 грн.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 05 грудня 2012 року вищевказане рішення в частині вирішення вимог про стягнення відшкодування упущеної вигоди та розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 про стягнення 42000 грн. на відшкодування упущеної вигоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат . В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2013 року касаційна скарга ОСОБА_6 відхилена, а зазначені вище судові рішення залишені без змін.

14 жовтня 2014 року представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_2 повторно подав апеляційну скаргу на зазначене вище рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2010 року.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2014 року у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2010 року відмовлено з підстав того, що чинний ЦПК України не передбачає можливості повторного розгляду апеляційної скарги, поданої тією ж особою

Також судом встановлено, що в Центральному ВДВС знаходиться на примусовому виконанні зведене виконавче провадження ВП №31898863, в тому числі, з примусового виконання рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2010 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 в порядку регресу 90500 грн. та упущеної вигоди 42000 грн. (виконавчий лист №2-06-643 від 28.08.2009 року, виданий Миколаївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 39766 грн. 47 коп.; виконавчий лист №1-308 від 19.02.2009 року, виданий Вінницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ у Вінницької області - 376 грн. 60 коп.; виконавчий лист № 1-308 від 19.02.2009 року, виданий Вінницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ у Вінницької області - 899 грн. 30 коп.; постанова, без номера від 11.10.2010 року, видана Корабельним ВДВС про стягнення з ОСОБА_6 виконавчого збору в розмірі 89 грн. 90 коп.; постанова без номера від 11.10.2010 року, видана Корабельним ВДВС про стягнення з ОСОБА_6 виконавчого збору в розмірі 3976 грн. 64 коп.; виконавчий лист №2-05-231 від 16.04.2010 року, виданий Миколаївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 132500 грн.; постанова №29892546 від 10.06.2014 року, видана Центральним ВДВС про стягнення з ОСОБА_6 виконавчого збору в розмірі 74 грн. 35 коп.; постанова №29892546 від 10.06.2014 року, видана Центральним ВДВС про стягнення втрат виконавчого провадження в розмірі 100 грн.)

04 грудня 2012 року ОСОБА_6 звернувся до Центрального ВДВС із заявою про повернення виконавчого документа Миколаївському районному суду Миколаївської області з підстави, передбаченої ч.1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з призначенням до апеляційного розгляду його апеляційної скарги на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2010 року.

Однак, заява ОСОБА_6 задоволена не була і державним виконавцем з цього питання відповідна постанова винесена не була.

Лише 13 березня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з оскарженням вказаної бездіяльності державного виконавця.

23 серпня та 09 жовтня 2013 року скаржник ОСОБА_6 звертався в Центрального ВДВС з заявою про не здійснення дій пов`язаних з реалізацією 63/200 часток домоволодіння №67 по вул. Ульянових в м. Миколаєві.

Листами від 02 вересня 2013 року та 14 жовтня 2013 року Центральним ВДВС ОСОБА_6 було повідомлено про відсутність підстав для задоволення поданих ним заяв.

13 вересня 2013 року ОСОБА_6 був ознайомлений з матеріалами зведеного виконавчого провадження.

27 червня 2014 року ОСОБА_6 знов звернувся до Центрального ВДВС із заявою про повернення виконавчого документа Миколаївському районному суду Миколаївської області з підстави, передбаченої ч.1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з подачею ним повторно апеляційної скарги на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2010 року.

Однак, ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2014 року у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2010 року відмовлено з підстав того, що чинний ЦПК України не передбачає можливості повторного розгляду апеляційної скарги, поданої тією ж особою.

Отже, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, про ймовірність порушення прав у виконавчому провадженні ОСОБА_6 стало відомо 04 грудня 2012 року, коли він звернувся з відповідною заявою про повернення виконавчого документа та закриття виконавчого провадження до Центрального ВДВС і отримавши відповідь на свою заяву, своєчасно не оскаржив дії (бездіяльність) Центрального ВДВС. Також ОСОБА_6 своєчасно не оскаржено дії (бездіяльність) Центрального ВДВС, щодо поданих ним заяв 23 серпня та 09 жовтня 2013 року.

З матеріалів виконавчого провадження також вбачається, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 29 квітня 2013 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено частково. Розділено сумісне майно подружжя. Також визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 право власності за кожним на 63/200 часток житлового будинку №67 по вул.. Ульянових в м. Миколаєві.

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 16 серпня 2013 року накладено арешт на 63/200 частки житлового будинку №67 по вул. Ульянових в м. Миколаєві.

16 серпня 2013 року на адресу ОСОБА_6 рекомендованим листом направлено копію акту опису та арешту майна боржника, а саме 63/200 частки майна.

Експертний висновок щодо оцінки вартості належних ОСОБА_6 63/200 часток спірного житлового будинку направлено рекомендованим листом на адресу боржника 14 жовтня 2013 року та йому роз`яснено право оскаржити оцінку майна в десятиденний строк.

04 березня 2014 року на адресу Центрального ВДВС надійшла телеграма від ОСОБА_6, відповідно до якої він заперечував проти результатів експертного висновку.

Отже, оцінку вартості даного майна своєчасно та у спосіб передбачений законом ОСОБА_6 оскаржено не було.

Крім того, своїм правом звернення за рецензією оцінки вартості майна в строк передбачений законом ОСОБА_6 також не скористався.

Більш того, із змісту заяви ОСОБА_6 від 05 лютого 2014 року вбачається, що йому було відомо про призначення торгів з реалізації належного йому нерухомого майна.

Щодо прав третіх осіб на спірне майно, на яке звертає увагу скаржник, то відповідно до роз`яснень, які викладені в п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.1,2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, здійснювати необхідні міри для своєчасного і повного виконання рішення способом і в порядку, визначеному виконавчим документом.

Відповідно до п.5.6.Інструкції про проведення виконавчих дій , затвердженої наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999 року з наступними змінами, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби, - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на збереження іншим особам. Копія постанови про арешт майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається боржнику та може бути оскаржена боржником у начальника відповідного органу державної виконавчої служби або в суді в 10- денний строк.

Відповідно до вимог ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Відповідно до ч.3 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом.

Згідно ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Постанова державного виконавця про відкладення провадження виконавчих дій може бути оскаржена у триденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду

Згідно вимог ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи № 480/544/14-ц, ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04 липня 2014 року скаргу ОСОБА_6 на дії державного виконавця Центрального ВДВС залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку на оскарження дій та бездіяльності Центрального ВДВС.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 04 вересня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, а ухвала Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04 липня 2014 року залишена без змін.

Звертаючись повторно до суду 08 липня 2014 року з аналогічними вимогами ОСОБА_6 не зазначив взагалі поважні причини, пропуску ним строку на оскарження дій та бездіяльності Центрального ВДВС. Лише під час розгляду скарги представник скаржника ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_6 відбував покарання в місцях позбавлення волі і не знав про існування судових рішень щодо стягнення з нього грошових коштів на користь ОСОБА_5, тому і пропустив строк на оскарження дій ВДВС.

Однак, такі твердження представника скаржника ОСОБА_11 ОСОБА_2 спростовуються дослідженими матеріалами цивільної справи № 2-05-231, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення в порядку регресу 90500 і упущеної вигоди в розмірі 42000 грн.

Так, зі змісту заяви про поновлення пропущеного строку на подачу апеляційної скарги, яка була подана ОСОБА_6 10 листопада 2011 року вбачається, що про наявність вказаного вище рішення суду він дізнався в вересні 2011 року, в задоволенні якої йому було відмовлено ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21 грудня 2011 рок. ( а.с.44,72).

Крім того, ним було подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду, яка була задоволена ( а.с.93-97, 104-105).

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 05 грудня 2012 рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2010 року в частині вирішення вимог про стягнення відшкодування упущеної вигоди та розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 про стягнення 42000 грн. на відшкодування упущеної вигоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат . В іншій частині рішення залишено без змін.

Під час розгляду вказаної справи в апеляційній інстанції був присутній і сам ОСОБА_6 і його представник ОСОБА_12

Відповідно до вимог ст. ст. 72, 73 ЦПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи подані після закінчення процесуального строку залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення строку. Строки, встановлені законом, можуть бути поновлені за клопотанням сторони, що пропустила вказаний строк, з причин, визнаним судом поважними.

Отже, оскільки скаржником оскаржуються одночасно різні дії та бездіяльність Центрального ВДВС, то суд вважає, що необхідно застосувати встановлений законом строк на їх оскарження за кожною вимогою окремо.

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про те, що зі скаргою про визнання неправомірними дій та бездіяльності Центрального ВДВМ в частині:

- не винесення постанови про повернення виконавчого документу суду на підставі ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» за його заявою від 04.12.2012 року;

- не винесення постанови про відкладення виконавчих дій на підставі ч.1. ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за його заявою від 27 червня 2014 року;

- не реагування (відсутність відповіді на заяву) на його заяву від 04.12.2012 року ;

- порушення процедури передачі на реалізацію нерухомого майна, а саме житлового будинку №»67 по вул. Ульянових в м. Миколаєві;

- порушення процедури повідомлення боржника, ОСОБА_6, із результатами висновку експертної оцінки вартості нерухомого майна домоволодіння № 67 по вулиці Ульянових в м. Миколаєві;

- порушення права боржника, на рецензування висновку експертної оцінки вартості нерухомого майна домоволодіння № 67 по вулиці Ульянових в м. Миколаєві,

ОСОБА_6 звернувся до суду понад встановлені Законом строки і відсутні підстави для поновлення строків на подачу скарги, а тому в цій частині скаргу слід залишити без розгляду.

Щодо визнання неправомірною бездіяльності Центрального ВДВС в частині не винесення постанови про повернення виконавчого документу до суду з підстав, передбачених ч.1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» за його заявою від 27 червня 2014 року та зобов`язання вчинити певні дії, зазначені скаржником в скарзі, то судом встановлено, що підстави для прийняття такого рішення у державного виконавця були відсутні і зараз таких підстав не встановлено.

Отже, суд визнає доводи скарги необґрунтованими , а тому скаржнику ОСОБА_6 в задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 67, 72, 73, 292-295, 383,385 ЦПК України, суд,

У х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_6 на дії Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області про визнання неправомірними дій та бездіяльності Центрального ВДВМ в частині:

- не винесення постанови про повернення виконавчого документу суду на підставі ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» за його заявою від 04 грудня 2012 року;

- не винесення постанови про відкладення виконавчих дій на підставі ч.1. ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», за його заявою від 27 червня 2014 року;

- не реагування (відсутність відповіді на заяву) на його заявою від 04 грудня 2012 року;

- порушення процедури передачі на реалізацію нерухомого майна, а саме житлового будинку № 67 по вул. Ульянових в м. Миколаєві;

- порушення процедури повідомлення боржника, ОСОБА_6, із результатами висновку експертної оцінки вартості нерухомого майна житлового будинку 67 по вулиці Ульянових в м. Миколаєві;

- порушення права боржника, на рецензування висновку експертної оцінки вартості нерухомого майна житлового будинку № 67 по вулиці Ульянових в м. Миколаєві залишити без розгляду.

Скаргу ОСОБА_6 на дії Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області про визнання неправомірними дій та бездіяльності Центрального ВДВМ в частині:

- не винесення постанови про повернення виконавчого документу суду на підставі ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», згідно скарги ОСОБА_6 від 27 червня 2014 року;

- зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали або отримання копії цієї ухвали, якщо особи, які брали участь у справі, не були присутні під час її проголошення.

Суддя Л.В.Карікова

16.02.2015