АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/364/15 Справа № 199/7659/14 Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л.Г. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2015 м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Осіяна О.М.,

суддів - Глущенко Н.Г., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Ялової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до їх повноліття, на користь матері ОСОБА_3, у розмірі 2 000 гривень щомісячно на двох дітей, починаючи стягнення з 09 вересня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 243,6 грн. судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей у єдиній частці, яка становить 1/3 частки від всього його заробітку (доходу) до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 15 листопада 2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: доньку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у свідоцтві про народження яких батьком вказаний відповідач.

Сімейні відносини між сторонами припиненні, спільно не проживають. Відповідач не надав доказів, які б свідчили про надання ним достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей.

Враховуючи вимоги ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, зважаючи на те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, займається адвокатською діяльністю, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у зазначеному в позовній заяві розмірі, тому ухвалив законне рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до їх повноліття, на користь матері ОСОБА_3 у розмірі 2 000 грн. щомісячно на двох дітей, починаючи стягнення з 09 вересня 2014 року.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що при ухваленні рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі суд не звернув уваги на вимоги ч. 2 ст. 183 СК України, згідно якої суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, - необґрунтовані, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а позивачка звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, суд правильно виходив з того, що оскільки у відповідача нерегулярний, мінливий дохід, він має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. Крім того, доказів, які б свідчили про неможливість сплати аліментів у вказаному позивачкою розмірі, відповідач до суду не надав.

Навпаки, надана відповідачем до апеляційної скарги довідка ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська (а.с.46) свідчить про те, що відповідач не мав постійного заробітку на час ухвалення рішення судом першої інстанції.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що при ухваленні рішення судом не враховано, що з нього на підставі виконавчого листа від 14 квітня 2006 року вже здійснюється стягнення аліментів в розмірі ? частини від усіх видів заробітку на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, - не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом про зменшення розміру стягнутих аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги, необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку.

Судді: