АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Заводян К.І., Бреславський О.Г.

секретаря Балацької-Геряк О.П.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 15 травня 2015 року,

встановила:

ОСОБА_3 у листопаді 2014 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним.

Вказувала, що внаслідок смерті чоловіка ОСОБА_6 відкрилась спадщина ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Зазначала, що ОСОБА_6 вчинено заповіт на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який посвідчений секретарем Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області Юркевич О.К. 4 грудня 2003 року, зареєстрований в реєстрі за номером 50.

Посилалась на те, що наведений заповіт посвідчено секретарем Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області Юркевич О.К. з порушення вимог законодавства, оскільки спадкодавець не був мешканцем відповідної територіальної громади.

№22ц-901 2015 рік Головуючий у 1 інстанції Піхало Н.В.

Категорія: 39 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Просила визнати заповіт, вчинений ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який посвідчений секретарем Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області Юркевич О.К. 4 грудня 2003 року, зареєстрований в реєстрі за номером 50, недійсним.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 15 травня 2015 року у позові відмовлено.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 15 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, суд першої інстанції керувався положеннями ст.37, 41 Закону України «Про нотаріат» в редакції від 2 вересня 1993 року, п.1, 8 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 2/5 від 25 серпня 1994 року, та вважав встановленим дотримання вимог щодо посвідчення заповіту, вчиненого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який посвідчений секретарем Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області Юркевич О.К. 4 грудня 2003 року, зареєстрований в реєстрі за номером 50.

На обґрунтування наведеного суд першої інстанції послався на рішення 1 сесії 4 скликання Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 12 квітня 2002 року про обрання секретарем сільської ради Юркевич О.К. та рішення виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 30 квітня 2002 року №43 про покладення на секретаря виконавчого комітету Юркевич О.К. обов»язків вчинення нотаріальних дій.

Водночас судом першої інстанції не встановлено підстав визнання заповіту нікчемним.

Такі висновки суду першої інстанції стверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_3, звертаючись до суду з позовом про визнання заповіту

недійсним, підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувала свої вимоги, зазначала посвідчення секретарем Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області Юркевич О.К. заповіту, вчиненого ОСОБА_6 4 грудня 2003 року, з порушенням вимог законодавства, оскільки спадкодавець не був мешканцем відповідної територіальної громади.

Правовою підставою позову ОСОБА_3 визначалися положення статей 7, 9, 37, 39-41, підпункту 5 пункту «б» ст.38, 56 Закону України «Про нотаріат».

Отже, недійсність заповіту пов»язувалася ОСОБА_3 з порушенням вимог щодо його посвідчення.

Встановлено, що внаслідок смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 вчинено заповіт на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який посвідчений секретарем Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області Юркевич О.К. 4 грудня 2003 року, зареєстрований в реєстрі за номером 50.

Згідно із ч.1 та 2 ст.524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за заповітом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтею 541 ЦК Української РСР передбачено, що заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про нотаріат» в редакції від 2 вересня 1993 року, статей 38,42, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п.2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року N22/5, у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, на яких такий обов'язок покладено рішенням виконавчого комітету відповідної ради.

Зокрема, пп.1,2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року №22/5, в редакції чинній на момент посвідчення спірного заповіту, визначено, що у відповідності зі статтею 37 Закону "Про нотаріат" у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад

народних депутатів вчиняють такі нотаріальні дії: вживають заходів до охорони спадкового майна; накладають та знімають заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

У населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів окрім дій, передбачених у частині першій цієї статті, вчиняють також такі нотаріальні дії: посвідчують заповіти; посвідчують доручення; засвідчують вірність копій документів і виписок з них; засвідчують справжність підпису на документах.

Посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів не мають права оформляти документи, призначені для дії за кордоном.

Нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

Крім того, згідно пп.7, 8 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5 у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин визначено, що нотаріальні дії можуть вчинятися посадовою особою будь-якого виконавчого комітету на всій території України, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 36, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 Закону «Про нотаріат», та інших випадків, передбачених законодавством України.

Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням.

Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням виконавчого комітету, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстри нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії (на дому, в лікарні, на підприємстві, установі, організації та ін.) із зазначенням адреси, а також причини цього.

Як убачається зі змісту ст.41 Закону України «Про нотаріат», в редакції чинній на момент посвідчення спірного заповіту, нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органу місцевою самоврядування, за винятком випадків, передбачених статтями 9,55,60,65,66,70-73,85,93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної

контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями.

При цьому, вказані статті Закону (9,36,55,60,65,66,70-73,85,93 і 103) не містять висновків про те, що посадові особи органів місцевого самоврядування можуть посвідчувати заповіти лише осіб, які проживають в межах населеного пункту, що є самостійною адміністративно-територіальною одиницею.

Не містить такої заборони й інше законодавство щодо таких обставин.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що посвідчення заповіту ОСОБА_6 секретарем Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області Юркевич О.К. 4 грудня 2003 року не за місцем реєстрації спадкодавця, не суперечить вищенаведеним вимогам Закону України «Про нотаріат» в редакції від 2 вересня 1993 року, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року N22/5.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі №6-32971кс 13 від 28 серпня 2013 року не спростовує зазначених висновків, оскільки остання стосується обставин посвідчення заповіту секретарем сільської ради 26 березня 2012 року, вимоги щодо процедури нотаріального посвідчення якого посадовою особою органу місцевого самоврядування визначаються Цивільним кодексом України, Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_3 на застосування норм Цивільного кодексу України, які не поширюються на спірні правовідносини.

За змістом рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 15 травня 2015 року суд першої інстанції, пославшись на положення Цивільного кодексу України, зазначив про виникнення спірних правовідносин до набрання ним чинності.

За таких обставин судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1ст.307, ч.1 ст.308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 15 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: