Справа №443/1630/15-ц Провадження №2/443/780/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Сидорака Б.Г.

при секретарі Башті Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою ОСОБА_2, мотивуючи позовні вимоги тим, що 14.02.2013 року зареєстрував із нею шлюб у виконавчому комітеті Отиневицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис №03, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3, що проживає разом із відповідачкою та на утримання якого він сплачує аліменти відповідно до рішення суду. Сімейне життя із відповідачкою не склалось через те, що у їхня сімейне життя постійно втручалась її мати. Із серпня 2013 року вони стали проживати окремо, однак невдовзі відповідачка з дитиною знову повернулася до матері. Він намагався відновити стосунки із нею, однак це результату не дало. Півтора року сторони спільно не проживають. Відповідачка проживає із іншим мужчиною. За вказаних обставин вважає, що шлюб слід розірвати, оскільки дальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити із підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала. Однак суду ствердила, що до припинення шлюбних стосунків призвело негативне ставлення позивача до сім"ї. З весни минулого року сторони спільно не проживають. Чотири місяці вона перебуває з іншим чоловіком у фактичних шлюбних стосунках. Миритися з позивачем наміру не має. Просила малолітнього сина залишити проживати з нею та після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище.

Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1, яке видано виконавчим комітетом Отиневицької сільської ради Жидачівського району Львівської області 14 лютого 2013 року, цього дня уклали шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_5, якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_2 (а.с.6).

Із копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2, яке видано тим же органом 30 липня 2013 року вбачається, що ОСОБА_3 народився 30 липня 2013 року та його батьками є сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2.(а.с.5).

Відповідно до ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, більше ніж півтора року не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. На утримання спільної дитини судом стягнуті з позивача аліменти. Позивач не має бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів та проживання відповідачки у фактичному шлюбі з іншим мужчиною.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Керуючись ст.ст.5,6,10,82,88,107,208,215 ЦПК України, на підставі ст.ст.110,112,113 СК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстровано 14 лютого 2013 року у виконавчому комітеті Отиневицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис №03.

Малолітнього сина сторін ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 залишити проживати з матір"ю.

Після розірвання шлюбу відновити відповідачу дошлюбне прізвище ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя _________________

19.10.2015