АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/7732/13ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/65/К/15 інстанції - Сільченко В.Є.
Категорія 26 (1) Доповідач - Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Митрофанової Л.В., Остапенко В.О.,

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю - представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника Відділення Фонду - Бершадської Людмили Станіславівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про визнання неправомірним розрахунку середнього заробітку, зобов'язання здійснити перерахунок середнього заробітку та недорахованих страхових виплати та їх стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі (надалі - Відділення Фонду), третя особа Публічне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі - ПАТ "ІнГЗК"), про стягнення недорахованих страхових виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 14.10.1994 року по 03.06.2005 року вона працювала на дробарній фабриці на посаді машиніста крана у ВАТ "ІнГЗК" в умовах важкої праці та впливу шкідливих факторів.

03.07.2007 року у неї виявлено професійне захворювання.

Актом №8 від 17.07.2007 року розслідування хронічного професійного захворювання, встановлено, що професійне захворювання пов'язане з роботою на ВАТ "ІнГЗК".

Висновком МСЕК від 19.09.2007 року їй встановлено 50% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності.

Постановою Відділення Фонду від 16.10.2007 року їй призначено щомісячні страхові виплати у розмірі 357,28 грн. виходячи із середнього заробітку 714,55 грн.

Вважає, що підприємство неправильно визначило їй розмір середнього заробітку на відшкодування шкоди, за період з 01 березня по 31 серпня 2007 року, в той час як він повинен був братися із її середнього заробітку за період з грудня 2004 року по травень 2005 року в розмірі 2 317,55 грн., що в подальшому потягло виплату Відділенням Фонду страхових сум у заниженому розмірі.

Уточнивши позовні вимоги та зазначивши співвідповідачем ПАТ "ІнГЗК", просила суд: визнати недійсним розрахунок ПАТ"ІнГЗК" її середнього заробітку за період, що передував професійному захворюванню згідно довідки від 04.10.2007 року, який за травень 2005 року становив 524,4 грн.; зобов'язати ПАТ "ІнГЗК" встановити їй середній заробіток за період, який передував професійному захворюванню (переводу на легшу роботу) за період із грудня 2004 року по травень 2005 року із врахуванням положень абз.5 п.4 та абз.2 п.9 "Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 р.; зобов'язати Відділення Фонду перерахувати їй розмір одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат за період із жовтня 2007 року по час вступу рішення суду в силу, згідно довідки ПАТ "ІнГЗК" про середній заробіток ОСОБА_2 за цим рішенням суду, відповідно положень п.12"Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 р. по формулі З = З(н) х С : М із виплатою їй різниці недоплаченого розміру одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат; стягнути із ПАТ "ІнГЗК" на її користь компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог з тих підстав, що суд прийшов до невірного висновку щодо її повторного звернення до суду з аналогічними позовними вимогами та не врахував, що у 2011 році вона заявляла позов про визнання страховим періодом останні шість місяців перед встанволенням профзахворювання з 01 березня по 31 серпня 2007 року з середнім заробітком у розмірі 1 786,43 грн., а предметом даного позову є період з грудня 2004 року по травень 2005 року .

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 25 жовтня 2012 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2013 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення з Відділення Фонду на її користь недорахованих страхових виплат за період з 01.10.2007 року по 01.06.2012 року в сумі 30 421,40 грн. та про зобов'язання Відділення Фонду сплачувати щомісячно на її користь з 01.06.2012 року страхові виплати у розмірі 1 384,29 грн. до періоду виникнення обставин на перерахунок або припинення страхової виплати.

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання неправомірним розрахунок її середнього заробітку, який передував настанню профзахворювання; стягнення з Відділення Фонду на її користь недорахованих страхових виплат за період з 01.10.2007 року по 01.11.2013 року в сумі 56 542,77 грн. та про зобов'язання Відділення Фонду сплачувати щомісячно на її користь з 01.11.2013 року страхові виплати у розмірі 2 062,63 грн. до періоду виникнення обставин на перерахунок або припинення страхової виплати.

Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просила суд визнати недійсним розрахунок ПАТ"ІнГЗК" її середнього заробітку за період, що передував професійному захворюванню згідно довідки від 04.10.2007 року, який за травень 2005 року становив 524,4 грн.; зобов'язати ПАТ "ІнГЗК" встановити їй середній заробіток за період, який передував професійному захворюванню (переводу на легшу роботу) за період із грудня 2004 року по травень 2005 року із врахуванням положень абз.5 п.4 та абз.2 п.9 "Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 р.; зобов'язати Відділення Фонду перерахувати їй розмір одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат за період із жовтня 2007 року по час вступу рішення суду в силу, згідно довідки ПАТ "ІнГЗК" про середній заробіток ОСОБА_2 за цим рішенням суду, відповідно положень п.12"Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 р. по формулі З = З(н) х С : М із виплатою їй різниці недоплаченого розміру одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат; стягнути із ПАТ "ІнГЗК" на її користь компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 посилалася на невірне визначення ПАТ "ІнГЗК" їй середнього заробітку для нарахування страхових виплат.

Вирішуючи спір те ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позову у зв'язку зі встановленням рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 25 жовтня 2012 року правильності визначення середнього заробітку ОСОБА_2 для нарахування страхових виплат.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.2 ст.223 ЦПК України, після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Як убачається із матеріалів справи рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2012 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2013 року та набрало законної сили, встановлено правильність проведеного ПАТ "ІнГЗК" розрахунку розміру середньої заробітної плати ОСОБА_2 для призначення та нарахування їй страхових виплат Відділенням Фонду.

Повторне звернення ОСОБА_2 до суду з тими самими вимогами чи оспорювання цих висновків суду у новому позовному провадженні недопустиме, оскільки у разі незгоди з висновками суду особи, які беруть участь у розгляді справи, мають право на оскарження рішення суду у судах апеляційної та касаційної інстанцій, а не на повторне звернення до суду із такими ж вимогами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що дані спори мають різні предмети, на увагу не заслуговують, оскільки підставами обох позовів є невірність розрахунку ПАТ "ІнГЗК" розміру середньої заробітної плати позивача для призначення та нарахування їй страхових виплат Відділенням Фонду.

Інші позовні вимоги ОСОБА_2 є похідними від вищевикладеного, а тому теж не підлягають задоволенню.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, а доводи апеляційної скарги їх правильності не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін у відповідності до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: