АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/5799/2015 Головуючий в 1 інстанції - Осаулов А.А.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Кабанченко О.А.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 грудня 2014 року про повернення позовної заяви в справі за позовом Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі, звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.12.2014 року позовну заяву Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії - повернуто позивачу для подання до належного суду.

Не погодившись з такою ухвалою суду, представник Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Вказував на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Судом не враховано , що Іпотечний центр Фонду звертався до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії за кредитним договором. Проте, 10.11.2014 року Ірпінський міський суд Київської області виніс ухвалу про повернення позивачу позовної заяви у зв'язку з непідсудністю цього позову Ірпінському міському суду Київської області. Після чого , Іпотечний центр Фонду звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва, з цим же позовом з дотриманням правил, передбачених ст. 109 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримав.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що нерухоме майно з приводу якого виник спір розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а тому справа не підсудна Шевченківському суду.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та в повній мірі відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

Згідно ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Згідно з ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач пред'явив позов до відповідача та просив зобов'язати останнього виконати умови п. 3.1. та п. 3.3. кредитного договору № 7 від 16.07.2007 року на користь позивача.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї додатків, 16.07.2007 року між Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та сім'єю, в особі ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6.

Згідно з умовами укладеного кредитного договору, Позичальнику було надано пільговий довготерміновий кредит на будівництво і придбання житла за адресою: АДРЕСА_1, в сумі 171916,00 грн. (Сто сімдесят одна тисяча дев'ятсот шістнадцять грн. 00 коп.) строком повернення 97 кварталів з дати укладення кредитного договору.

Відповідно до умов п.3.1 кредитного договору - «Позичальник, зобов'язаний у терміни, визначені в пп.4.2.1.3 цього договору, укласти з Іпотечним центром Фонду договір про іпотеку збудованого (реконструйованого) за рахунок кредиту житла.»

Згідно п.3.3 - «Позичальник зобов'язаний на підставі ст.8 Закону України «Про іпотеку» протягом 10 календарних днів із моменту укладення договору про іпотеку збудованого (реконструйованого) житла застрахувати це майно на його повну вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, на користь Іпотечного центру Фонду та щорічно надавати Іпотечного центру Фонду підтвердження чинності договору страхування заставленого майна».

Згідно п. 4.2.1.3 - «Після отримання витягу з реєстру прав власників нерухомого майна (довідки-характеристики з бюро технічної інвентаризації) та акту експертної оцінки майна, Позичальник за власний рахунок повинен укласти договір про іпотеку та договір страхування майна, що є предметом іпотеки згідно п. 3.3 цього договору на користь Іпотечного центру Фонду.

14.10.2010 року Позичальниця самостійно оформила Свідоцтво про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК).

Вивчивши матеріали даної справи та предмет заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що в даному випадку спір виник з приводу зобов'язання відповідача укласти з позивачем іпотечний договір, щодо нерухомого майна. Тобто суд першої інстанції вірно застосував правила ст. 114 ЦПК України, яка регулює правила виключної підсудності у цивільних справах щодо нерухомого майна.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги заявлені з приводу нерухомого майна, оскільки вимоги позивача стосуються зобов'язання відповідача укласти договір іпотеки нерухомого майна, колегія суддів вважає обґрунтованим, оскільки предмет даного позову пов'язаний з правом відповідача на нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа повинна розглядатися в Шевченківському районному суді м. Києва за місцезнаходження відповідача, оскільки Ірпінський міський суд Київської області постановив ухвалу про повернення позивачу позовної заяви, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ст. 114 ЦПК України справа не підсудна Шевченківському районному суді м. Києва. Крім того, будь-яких доказів, що ухвала Ірпінського міського суду Київської області була оскаржена в апеляційному порядку , позивачем не надано.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду першої інстанції, про необхідність повернення позовної заяви для подання до належного суду, з врахуванням правил виключної підсудності, не впливають.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому відповідно до ст. 312 ЦПК України колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 грудня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: