Справа № 487/933/15-ц
Провадження № 2/487/1067/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.04.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого - судді Андрощука В.В., при секретарі - Забродській Г.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - адвоката Наконечного Р.Г., представника відповідачів - адвоката Маркіна С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права на спадкування, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В

05.02.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права на спадкування, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що з 22.10.2005 року по 31.03.2008 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. З 2008 року по день смерті ОСОБА_6 вони проживали разом у фактичному шлюбі. За час спільного проживання придбали квартиру АДРЕСА_1. 10.08.2007 року ОСОБА_6 оформив договір дарування ? частини вищезазначеної квартири на її ім'я.

Крім того зазначала, що рішення суду про розірвання шлюбу від 31.03.2008 року в органах реєстрації актів громадянського стану зареєстровано не було, свідоцтва про розірвання шлюбу не отримувала, в зв'язку з чим вона є законною дружиною (вдовою) ОСОБА_6 Після смерті ОСОБА_6, вона, як дружина та спадкоємець 1 черги, звернулась до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва на спадщину було відмовлено.

Посилаючись на викладене та вимоги ст. ст. 158,180 КпШС, ст.ст.328, 1261 ЦК України , ОСОБА_1 просила визнати її спадкоємцем першої черги за законом на ? частину спадкового майна - АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_6, та визнати право власності на ? частину зазначеної квартири.

Ухвалою суду від 19.03.2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучений ОСОБА_5

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Стверджували, що до 2010 року рішення усіх судів повинні були бути зареєстровані в органах державної реєстрації актів громадського стану. Оскільки рішення суду про розірвання шлюбу від 31.03.2008 року між подружжям ОСОБА_1 у органах державної реєстрації актів громадського стану не реєструвалось, свідоцтво про розірвання шлюбу не отримувалось, ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_6 до його смерті, та є спадкоємцем першої черги на майно померлого.

Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав. Посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що з 22.10.2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.03.2008 року, яке набрало законної сили 10.04.2008 року, шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_6 розірвано.

ОСОБА_6 був власником квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.11.2005 року.

Згідно договору дарування від 10.08.2007 року ОСОБА_6 подарував а ОСОБА_1 прийняла у дар ? частку квартири АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, про що 20.01.2014 року виконкомом Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області зроблено актовий запис №02.

Після смерті ОСОБА_6 позивач звернулась до Державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Постановою Державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори від 24.07.2014 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6, в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та наявністю рішення суду 2008 року про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 114 Сімейного кодексу України ( який набрав чинності 01.01.2004 року), у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу; у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Враховуючи положення ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, на час смерті ОСОБА_6, останній у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 не перебував.

Крім того, відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.12.2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15.01.2015 року було залишено без змін, встановлений факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2008 року по 2014 рік.

Таким чином слід констатувати, що на час смерті ОСОБА_6 позивачка не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, а отже не є спадкоємцем першої черги.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6, як його батьки.

З урахуванням викладеного суд вважає доводи позивача та її представника безпідставними, такими, що ґрунтуються на хибному розумінні тлумачення законодавства щодо спадкування та сімейних відносин, а тому вимоги ОСОБА_1 про визнання права на спадкування, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, не підлягаюють задоволенню.

Керуючись ст.ст.6,10,11,60,79,88,209-212,215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права на спадкування, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст.294-296 ЦПК України.

СУДДЯ: В.В. АНДРОЩУК