Справа № 204/1358/15-ц
Провадження № 2/204/1133/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Гусєвій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 8088 грн. 95 коп. та судові витрати по справі в розмірі 243 грн. 60 коп.

В обґрунтування позовної заяви, позивач вказав на те, що 24.10.2011 року з вини відповідача, який керував автомобілем НОМЕР_1 була скоєна дорожньо - транспортна пригода. В результаті якої був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, який належить йому на праві власності. Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23.11.2011 року. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку експерта складає 8088,95 грн. 10.01.2012 року ОСОБА_2, скориставшись своїм правом передбаченим Законом України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подав відповідну заяву з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем. В звязку з настанням події, передбаченої ст.41 п.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 8088,95 грн., у звязку зі зазначеним, позивач вимушений звернутись до суду.

У судове засідання представник позивача не зявилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним.

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії AEC 338526, власником транспортного засобу автомобіля «Mazda CX-7» державний реєстраційний номер АЕ 2940 CX є ОСОБА_2.

Встановлено, що 24 жовтня 2011 року, об 11 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_3, на вул. Г.Сталінграду у м.Дніпропетровську, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «МАЗДА СХ-7», державний номер НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався попереду у попутному напрямку та зупинився, тим самим водій ОСОБА_1 скоїв ДТП. В результаті чого, були викликані співробітники ДАІ, якими було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2011 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців (арк.с.5).

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до абзацу 2 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Моторним (транспортним) страховим бюро України було застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», строком дії з 04 липня 2011 року по 03 липня 2012 року.

Згідно частини 1 ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність на умовах визначених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-ІV.

Згідно ст. ст. 5, 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-ІV, об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.9.3 ст.9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», обовязковий ліміт відповідальності це грошова сума, в межах якої страховик зобовязаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Так, згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №624 від 04.11.2011 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Mazda CX-7» державний реєстраційний номер АЕ 2940 CX, в результаті ДТП становить 8088 грн. 95 коп. (арк.с.7).

Моторним (транспортним) страховим бюро України на підставі підпункту «а» пункту 41.1 статті 4.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було компенсовано ОСОБА_2 суму заподіяних збитків у розмірі 8088 грн. 95 коп., що підтверджено копією платіжного доручення №1049 від 02.03.2012 року (арк.с.10).

Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2. статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове бюро після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Статтями 1187, 1188 ЦК України, пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 (зі змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1166, 1187, 1192 ЦК України, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (із змінами та доповненнями), ст. ст. 10, 11, 57-60, 61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, повязані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 8088 (вісім тисяч вісімдесят вісім) гривень 95 (девяносто пять) копійок.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.В. Токар