Справа № 127/292/15-ц
Провадження № 2/127/1377/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Чінарової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, Управління державної автомобільної інспекції УМВС України у Вінницькій області, Державної казначейської служби України, Головного управління державної казначейської служби України у Вінницькій області, Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Вінниця-Інформ-Ресурси» про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із цивільним позовом до Староміського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції, управління ДАІ УМВС України у Вінницькій області, Головного управління державної казначейської служби України у Вінницькій області, Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про відшкодування батіальної та моральної шкоди.

Позов мотивував тим, що 24.12.2014 року на 346-му км автомобільної дороги М-12 Стрий Знам'янка (стаціонарний пост «Літин») його транспортний засіб марки FІАТ, модель DОВLО САRGО, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, було зупинено інспектором ДПС роти ДПС УДАІ м. Вінниці ОСОБА_2 Під час зупинки позивачу було повідомлено про те, що його транспортний засіб перебуває в розшуку на підставі постанови державного виконавця Староміського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції. У звязку із наведеними обставинами, того ж дня інспектором ДПС роти ДПС УДАІ м. Вінниці ОСОБА_2 було здійснено тимчасове затримання належного ОСОБА_1Сю транспортного засобу, про що було складено акт огляду тимчасово затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання № 439 (надалі акт № 439).

Зі змісту цього акту № 439 вбачається, що огляд та тимчасове затримання транспортного засобу здійснено на підставі постанови Староміського Відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції. В Староміському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції позивачу стало відомо про наявність в провадженні виконавчого провадження № 44575377, за виконавчим листом, виданим 22.08.2012 року Вінницьким міським судом Вінницької області № 127/226/14 про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Казахстан, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3/140,141 на користь держави витрат на проведення експертизи у кримінальному проваджені в сумі 392 грн. 00 коп., тобто боржником у виконавчому провадженні є інша особа, відмінна від особи позивача. Після зясування всіх обставин, державний виконавець виніс постанову про скасування арешту з транспортного засобу, належного позивачу, який лише на наступний день отримав можливість забрати свій автомобіль зі штрафного майданчику. Позивач вважає, що внаслідок вказаних дій відповідачів йому було завдано матеріальної шкоди, яка полягає у сплачених ним коштах за перебування автомобіля на штрафному майданчику та вартості проїзду на таксі з КПП «Літин» до м. Вінниці, а також моральної шкоди, розмір якої він оцінює у 1 000,00 грн. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом.

При розгляді справи за клопотанням представника позивача до участі у справі залучено як співвідповідача ОСОБА_3 казначейську службу України та як третю особу без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_3 підприємство Міністерства внутрішніх справ України «Вінниця-Інформ-Ресурси».

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та додатках до неї.

Представники відповідачів, які зявились в судове засідання, позов не визнали з підстав його недоведеності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до переконання про часткове задоволення позову з таких підстав.

24 грудня 2014 року на 346-му км автомобільної дороги М-12 Стрий Знам'янка, на стаціонарному пості Літин, належний позивачу транспортний засіб марки засіб марки FІАТ, модель DОВLО САRGО, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, було зупинено інспектором ДПС роти ДПС УДАІ м.Вінниці ОСОБА_2 та повідомлено власника про те, що даний транспортний засіб перебуває в розшуку на підставі постанови державного виконавця Староміського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, а тому інспектором було здійснено тимчасове затримання транспортного засобу, про що було складено акт огляду тимчасово затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання № 439 (надалі акт № 439).

Зі змісту акту № 439 вбачається, що 24 грудня 2014 року затриманий автомобіль було доставлено для зберігання на спеціальний майданчик за місцезнаходженням: с/п «Літин», Літинськийрайон.

Згідно з актом № 439 огляд та тимчасове затримання транспортного засобу здійснено на підставі постанови Староміського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції.

В провадженні Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції на той час перебувало виконавче провадження № 44575377 за виконавчим листом Вінницького міського суду Вінницької області № 127/226/14, виданим 22.08.2012 року про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Казахстан. ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого за адресою : м. Вінниия, вул Ленінградська, 38/140,141 на користь держави витрат на проведення експертизи у кримінальному проваджені в сумі 392 грн. 00 коп.

02.09.2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження та того ж дня направлено запити щодо наявності у боржника майна, в тому числі і до УМВС України у Вінницькій області.

11.09.2014 року Центром з надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів м. Вінниці та Вінницького району УМВС України у Вінницькій області, підготовлено для державного виконавця витяг із Журналу карток, в якому зазначено про наявність транспортних засобів у ОСОБА_1, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_4.

Отримавши відповідь, державний виконавець не вживав жодних дій, спрямованих на виконання судового рішення, і лише 03.12.2014 року виніс постанову про оголошення розшуку та арешт майна боржника. В той же час, державний виконавець, отримавши відповідь з УМВС України у Вінницькій області, безпідставно не звернув увагу на іншу адресу місця проживання боржника, відмінну від адреси, зазначеної у виконавчому документі. Не перевіривши належним чином всіх обставин, зокрема чи не порушує він територіальну юрисдикцію, на яку поширюються його повноваження, він виносить постанову від 03.12.2014 року, не здійснивши до того виходу за адресою місця проживання боржника. Наявний у справі акт державного виконавця від 03.12.2014 року, копія якого міститься в матеріалах справи, суд як доказ оцінює критично, оскільки в ньому не зазначено ні часу виходу за адресою, ні свідків, ні понятих, ні інших учасників виконавчого провадження.

24 грудня 2014 року державним виконавцем Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_4 було винесено постанову про припинення розшуку майна боржника за виконавчим провадженням № 44575377.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що державним виконавцем було встановлено, що «згідно виконавчого документа виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області № 127/226/14, виданого 22.08.2012 року, боржником є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, Казахстан, інд. номер НОМЕР_2. Оголошений в розшук автомобіль марки FІАТ, модель DОВLО САRGО, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, № кузова ZFА2840, колір білий, свідоцтво САК 876997 належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, інд. номер НОМЕР_3 на праві приватної власності», за таких обставин державним виконавцем було прийнято рішення про припинення розшуку на цей легковий автомобіль, що належить позивачу ОСОБА_1, 15.06.1972 року народежння, ідентифікаційний номер НОМЕР_3.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ. Розшук боржника фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук боржника юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача.

Таким чином, державний виконавець може винести постанову про розшук транспортного засобу який належить саме боржнику, а не іншій особі.

Позивач оплатив послуги за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику УДАІ УМВС України у Вінницькій області, що підтверджується квитанцією № 121 від 25.12.2014 року та відміткою, вчиненою уповноваженою особою УДАІ УМВС України у Вінницькій області на примірнику акту № 439.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Статтею 86 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

З вищевикладеного вбачається, що в зв'язку з халатним відношенням державного виконавця до своїх обов'язків, що полягають у безпідставному та протиправному оголошенні в розшук належного позивачу транспортного засобу, йому було завдано майнову шкоду на загальну суму 349, 19 грн., з яких:

144,00 грн. - оплата послуг за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику;

9 грн., 00 - комісія за послуги банку

193,19 грн. - послуги таксі.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, між іншим, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Суд погоджується із твердженнями позивача, що внаслідок протиправних дій представників органів державної влади, в даному випадку відділу ДВС, йому було завдано душевних страждань, оскільки він був позбавлений можливості реалізувати своє право на володіння транспортним засобом, порушено його звичайний уклад життя, адже він впродовж двох днів був змушеним займатись лише вирішенням питання щодо скасування розшуку та повернення належного йому транспортного засобу. Однак суд не погоджується із розміром моральної шкоди, та керуючись принципами співмірності, вважає за можливе задовольнити цю позовну вимогу частково в розмірі 500,00 грн.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 казначейська служба є юридичною особою і не відповідає за зобов'язання держави. Згідно з ст.48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення ОСОБА_3 казначейською службою операцій з коштами державного бюджету. Відповідно до п.8.ст.7, п.п.1,2 ст.23 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти використовуються на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлені Законом України «Про ОСОБА_3 бюджет». Разом з тим, вказані норми передбачають, що відшкодування відповідно до закону України шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також суддів за вимогою державної виконавчої служби здійснюється органами Державного казначейства України в межах бюджетних призначень, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету в такому порядку: ОСОБА_3 казначейство України в терміни, визначені у приписі, списує у безспірному порядку на користь зазначеної фізичної особи встановлену до відшкодування суму. Саме такий порядок відшкодування узгоджується з судовою практикою.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень статті 88 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 11, 86 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 22, 27, 1173 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 349,19 грн., моральну шкоду в розмірі 500 грн. та у відшкодування витрат зі сплати судового збору 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, відсутніми в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя