Провадження № 2/752/4598/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.10.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

за участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог: Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування витрат, пов»язаних зі сплатою страхового відшкодування, в порядку регресу-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення в порядку регресу витрат, понесених в зв»язку зі сплатою страхового відшкодування, в сумі 27400,28 гривень, а також суми судового збору.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.11.2014 р. в м.Києві по вул.Трутенка сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, який знаходився під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля «Фольцваген Поло» д.н. НОМЕР_2.

Позивач посилається на те, що 05.05.2015 р. між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та власником автомобіля «Фольцваген Поло» д.н. НОМЕР_2 був укладений Договір добровільного страхування.

Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до Страхової компанії про виплату страхового відшкодування, яке було сплачено в розмірі 27400,28 гривень.

Посилаючись на норми ст.ст. 993, 1187, 1188 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу витрати, понесені в зв»язку зі сплатою страхового відшкодування власнику автомобіля «Фольцваген».

В судове засідання представник позивача не з»явився, заявивши клопотання про розгляд справи у відсутність представника Страхової компанії.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що він має статус учасника бойових дій і відповідно до Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» його відповідальність застрахована МТСБУ, яке і повинно відшкодувати завдані збитки.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.11.2014 р. в в м.Києві по вул.Трутенка сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, який знаходився під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля «Фольцваген Поло» д.н. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 28.11.2014 р. винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди визнаний ОСОБА_1

В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Фольцваген Поло» д.н. НОМЕР_2.

З матеріалів справи вбачається, що 05.05.2015 р. між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та власником автомобіля «Фольцваген Поло» д.н. НОМЕР_2 був укладений Договір добровільного страхування.

Пошкодження транспортного засобу «Фольцваген» д.н. НОМЕР_2 було визнано Страховиком страховим випадком.

Відповідно до Розрахунку сума страхового відшкодування становить 27400,28 гривень, що становить вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля згідно з рахунком-фактурою від 11.11.2014 р. ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» за вирахуванням франшизи.

Судом встановлено, що Страховою компанією на підставі страхового акту було сплачено власнику транспортного засобу «Фольцваген» страхове відшкодування в розмірі 27400,28 гривень, що підтверджується відповідним платіжним дорученням від 21.11.2014 р.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз»ясень, що містяться в Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

Відповідно до ст.13 Закону учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Згідно з ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Статтею 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Враховуючи зазначені норми Закону, який є спеціальним для даного виду правовідносин, суд приходить до висновку, що саме на МТСБУ покладено тягар по відшкодуванню шкоди, завданої особами, які звільнені від страхування цивільно-правової відповідальності.

Оскільки відповідач у справі є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідчення, то відповідно на нього поширюються положення ст.13 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв»язку з чим він не є належним відповідачем у даному спорі.

З огляду на викладене, позовні вимоги ПрАТ «СК «Українська страхова група» не підлягають задоволенню.

На підставі ст.88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача судові витрати у справі.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог: Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування витрат, пов»язаних зі сплатою страхового відшкодування, в порядку регресу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: