Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/2978/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Мельников О.Ф.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Білич І.М.

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду в м. Києві від 16 грудня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Оболонської РДА в місті Києві, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вважає, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує на те, що суд не врахував інтереси малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та обмежив дитину у тимчасовому виїзді за кордон та вільному пересуванні, незважаючи на те, що позивачем були зазначені правові підстави та надані відповідні докази для надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька..

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 02 лютого 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, мають дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 вересня 2014 року шлюб розірвано. Дитина проживає з матір'ю.(ас.38)

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, вона і відповідач проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, дитина сторін проживає з нею, вона матеріально утримує дитину та піклується про її здоров'я та розвиток. Відповідач з сином не спілкується, участі у вихованні не приймає, здоров'ям дитини не цікавиться, матеріально не утримує. Заздалегідь позивачем було придбано путівку на відпочинок разом з дитиною до Туреччини на період з 17 липня - 26 липня 2014 року. Відповідач без пояснення причин відмовив у наданні нотаріальної згоди на виїзд сина разом з нею до Туреччини. Просила надати їй дозвіл на вивезення малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з 17.07.2014 року по 26.07.2014 року за межі України до Турецької Республіки у супроводі матері дитини без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_3

У листопаді 2014 року від первісних позовних вимог відмовилась, змінила та доповнила позовні вимоги. Посилаючись на договір №033 від 06 листопада 2014 року, укладений позивачем в інтересах дитини з турагентом - ФОП ОСОБА_5, «КийТревел», про намір протягом 2 (двох) років користуватися туристичними послугами для здійснення поїздок з дитиною з метою оздоровлення, відпочинку та розширення кругозору в період з 01.12.2014 року по 01.12.2016 року, просила надати дозвіл ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на багаторазові тимчасові виїзди за межі території України до Австрії, Бельгії, Угорщини, Німеччини, Греції, Данії, Ісландії, Іспанії, Італії, Латвії, Литви, Ліхтенштейну, Люксембургу, Мальти, Королівства Нідерландів, Норвегії, Польщі, Португалії, Словаччини, Словенії, Фінляндії, Франції, Чехії, Швейцарії, Швеції, Естонії, Андорри, ОСОБА_5, Сан-Марино, Єгипту, Турецької Республіки, Об'єднаних Арабських Еміратів, Мальдів, Королівства Таїланд, Ізраїлю в період з 01.12.2014 року по 01.12.2016 року у супроводі матері ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, а також у супроводі інших осіб, уповноважених матір'ю дитини ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_3.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях зазначав, що він міг би надати згоду на виїзд сина за кордон за певних умов, які мають відповідати інтересам дитини. Посилався на вік дитини, якій виповнився 1 рік у червні 2014 року, на стан її здоров'я, відсутність даних про необхідні у цьому віці щеплення. Не заперечуючи проти оздоровлення дитини, стверджував про недотримання позивачем особливостей законодавства та нормативних документів стосовно тимчасового виїзду неповнолітньої дитини з матір'ю за кордон, що є підставою для відмови у наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за відсутності даних про те, коли та у яку країну має виїхати дитина.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Так, висновок суду ґрунтується на положеннях Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилах оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами), якими визначено порядок виїзду за кордон дитини за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків, та відповідно до яких суд дійшов до вірного висновку, що чинним законодавством передбачена можливість вирішувати питання про надання дозволу на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (разовий), з визначенням держави прямування, початку і закінчення перебування у цій державі.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем було зазначено та підтверджено відповідними доказами правові підстави для надання судом дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, а саме надано: договір №033 від 06 листопада 2014 року, укладений позивачем в інтересах дитини з турагентом - ФОП ОСОБА_5, «КийТревел», про намір протягом 2 (двох) років користуватися туристичними послугами для здійснення поїздок з дитиною з метою оздоровлення, відпочинку та розширення кругозору в період з 01.12.2014 р. по 01.12.2016 р., та копія листа, адресованого відповідачу з пропозицією надати згоду на виїзд дитини, судова колегія відхиляє, оскільки у даному договорі не зазначено періоди перебування дитини у кожній із 36 країн, вказаних у договорі.

Посилання в скарзі на те, що висновки суду про відсутність підстав для надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, є довільним тлумаченням норм законодавства, не можуть бути взяті до уваги, оскільки Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску ( п.4).

Судова колегія не погоджується з доводами скарги про те, що суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував інтереси малолітньої дитини сторін, обмеживши дитину у тимчасовому виїзді за кордон та вільному пересуванні, оскільки рішенням суду не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а у задоволенні позовних вимог відмовлено у зв'язку з тим, що позивачем не надано відомостей щодо конкретного часу перебування дитини у кожній із країн, на виїзд до яких вона просила надати дозвіл. При цьому, наявність рішення суду в даній справі не позбавляє позивача можливості звернутись з позовом до суду про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, зазначивши країну перебування та часовий проміжок поїздки дитини, а також скористатись в майбутньому туристичними послугами для здійснення поїздок з дитиною за договором (ф'ючерсним) № 033 з турагентом - ФОП ОСОБА_5, «КийТревел», від 06 листопада 2014 року, оскільки договір укладений на 2 роки.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду в м. Києві від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: