Справа № 361/6887/14-ц Головуючий у І інстанції Телепенька А.Д.
Провадження № 22-ц/780/1847/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська Олена Володимирівна, відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, який мотивувала наступним:

29 листопада 2005 року між нею та відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» було укладено кредитний договір № 916/П/2005-840, за умовами якого вона отримала кредит в розмірі 99000 доларів США із сплатою відсотків у розмірі 10 % річних та кінцевим терміном повернення по 27 листопада 2027 року включно. Також 29 листопада 2005 року між сторонами було укладено іпотечний договір, згідно умов якого в іпотеку відповідачу в якості забезпечення власних зобов'язань за кредитним договором вона передала житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. 18 травня 2007 року між нею та ВАТ КБ «Надра» було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно з умовами якої було змінено розмір процентної ставки за користування кредитом та встановлено її на рівні 12,49 % річних, а також виключено пункт 1.3.5. договору, яким встановлювалась плата за управління кредитом у розмірі 0,29% від суми фактичної заборгованості. У зв'язку із скрутним матеріальним становищем з січня 2009 року вона не в повному обсязі виконувала зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість.

26 травня 2014 року позивач отримала досудову вимогу банку про погашення заборгованості за кредитним договором № 916/П/2005-840 від 29 листопада 2005 року, а саме: борг за кредитом в розмірі 93777,24 доларів США, борг по сплаті відсотків у розмірі 54177,90 доларів США, борг по сплаті комісії у розмірі 581,57 доларів США, пеня у розмірі 203398,20 доларів США, штраф за порушення умов кредитного договору у розмірі 9900 доларів США.

17 червня 2014 року позивач направила відповідачу листа про незгоду з нарахованою сумою заборгованості, незгоду з фактом нарахуванням непередбаченої договором комісії. Просила банк надати їй детальний розрахунок пред'явленої до погашення суми заборгованості з метою її перевірки. Натомість 12 липня 2014 року позивач отримала від відповідача листа, з якого так і не отримала відповіді по суті на свої питання та заперечення щодо заборгованості за кредитним договором, а лише пропозицію особисто звернутися до банку для отримання найбільш повної інформації.

12 серпня 2014 року позивач отримала поштою постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області про відкриття виконавчого провадження від 04 серпня 2014 року та постанову про арешт майна боржника й оголошення заборони на його відчуження від 04 серпня 2014 року, винесені на підставі виконавчого напису № 4825 від 05 липня 2014 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В. по зверненню стягнення на передані в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку.

Позивач вважає, що при вчиненні нотаріального напису нотаріусом не були дотримані вимоги Закону України № 3425-ХІІ від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат», порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, оскільки документи, що підтверджували безспірність заборгованості, у нотаріуса були відсутні, відповідні вимоги їй нотаріусом не направлялись, сума заборгованості перед відповідачем не є безспірною. Зважаючи на наведене, просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати спірний виконавчий напис.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ПАТ «Комерційний банк «Надра» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним доказам у справі, підстави для задоволення позову відсутні. Зазначає, що позивачем не доведено наявність спору із банком щодо заборгованості, всі дії по вчиненню виконавчого напису приватний нотаріус здійснила відповідно до вимог закону. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач оспорювала суму нарахованої їй заборгованості за кредитом, і ці її заперечення були відомі банку. У відповідності до положень законодавства України, зокрема, Закону України „Про нотаріат", порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинення виконавчого напису здійснюється у разі безспірності заявленої вимоги та перевірки цієї обставини. Виконавчий напис може бути вчинений лише у випадку, коли вимога кредитора є безспірною і з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору пройшло не більше, ніж встановлений для такого виду вимог строк позовної давності. При цьому сам факт подання заперечень боржника щодо зобов'язання свідчить про наявність спору між сторонами.

В даному ж випадку суд вірно констатував відсутність такої передумови для вчинення виконавчого напису як безспірність пред'явлених вимог, оскільки позивач, отримавши досудову вимогу, повідомила про незгоду з розміром та складовими частинами нарахованої заборгованості.

При цьому заслуговують на увагу й посилання позивача на той факт, що до заявленої заборгованості позивач повторно включив суми, відмінні від заборгованості, підтвердженої рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.07.2010 р. у справі за позовом банку до позивача та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за даним кредитом.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність на час вчинення оспореного виконавчого напису нотаріуса такої необхідної для нього передумови як безспірність вимог кредитора, що й стало підставою для задоволення позову. Розглядаючи спір, суд належно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому колегія суддів апеляційного суду передбачених законом підстав для скасування рішення суду при апеляційному розгляді не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді