Справа № 162/558/15-ц
Провадження № 2/162/106/2015
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2015 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Глинянчука В.Д.,

при секретарі Оласюк Л.П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я,

встановив:

У суд з цивільним позовом звернувся ОСОБА_1. Просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 3838,6 гривень майнової шкоди та 10 тисяч гривень моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 08 грудня 2014 року собака відповідача його покусав. У зв'язку з цим одразу ж його було госпіталізовано у Любешівську центральну району лікарню. Від укусів він отримав легкі тілесні ушкодження у виді саден правої кисті, поверхневих укушених ран верхньої третини правого передпліччя, а також тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості: укушені рани середньої і нижньої третин правого передпліччя. Усього на лікування він потратив 3838,6 гривень. Внаслідок вказаних вище подій позивачу завдано моральної шкоди. Він відчував фізичний біль, зазнав психологічного стресу, погіршився стан його здоров'я. ОСОБА_1 змушений продовжувати лікування і у даний час. Наведене призвело до зміни його звичного життєвого укладу, зв'язків тощо. Моральну шкоду позивач оцінює у 10 тисяч гривень.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позов підтримали.

ОСОБА_1 пояснив, що ввечері 08 грудня 2014 року він з дружиною йшов додому по АДРЕСА_1 селища Любешів. На них накинулись дві собаки. Він намагався їх відігнати, один з них вкусив його за руку. На деякий час він втратив свідомість. Відповідач намагався відтягнути тварину, накривав його своєю курткою. Йому з дружиною вдалось вбігти у двір одного з приватних будинків та закрити за собою хвіртку. В цей час він побачив закривавлену руку, викликали швидку допомогу. Коли вони переходили у реанімобіль, собака і надалі їх переслідував. Лікарі діагностували численні рвані рани правої кисті. ОСОБА_3 одразу ж прийшов у лікарню, пропонував гроші. Він два тижні перебував у стаціонарі, а амбулаторно продовжує лікування у цей час.

Представник позивача ОСОБА_2 звернув увагу суду на те, що свідченням вини відповідача є його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідну постанову адміністративної комісії Любешівської селищної ради Волинської області ОСОБА_3 не оскаржував. У суму майнової шкоди включено транспортні витрати, вартість придбаних позивачем медпрепаратів. Мотивуючи розмір моральної шкоди зазначив, що ОСОБА_1 у зв'язку з отриманням травми зазнав моральних страждань, переживань тощо. Він і у цей час продовжує лікування через ускладнення. Просить вказані у консультаційному висновку лікаря від 03 березня 2015 року ліки, які не включено у розрахунок майнової шкоди, зарахувати до моральної шкоди. Крім цього, просить стягнути з позивача судові витрати у зв'язку правовою допомогою.

Відповідач, представник відповідача позов щодо відшкодування майнової шкоди визнали частково, проти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди заперечили. ОСОБА_3 пояснив, що собака належить його сину. Коли він давав йому їсти, пес вискочив з вольєра. Через деякий час він побачив як собака накинулась на позивача та його дружину. Він намагався їх врятувати, відтягнути собаку тощо. Не заперечив, що у лікарні пропонував ОСОБА_1 гроші.

Представник відповідача ОСОБА_4 зазначив, що стороною відповідача не заперечується факт завдання собакою ОСОБА_3 тілесних ушкоджень позивачу та визнаються пред'явлені ОСОБА_1 суми до стягнення по чеках про придбання ліків, які вказані у призначеннях лікарів. Разом з тим, вважає, що квитанції, у яких не міститься назва ліків, а лише їх група, пальне на суму 400,11 гривень до уваги брати не слід.

Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Предметом доказування у будь-якій справі про відшкодування шкоди є встановлення наступних фактів у їх сукупності: підстави виникнення відповідальності, зокрема делікту; розмір шкоди або збитків; наявність причинно-наслідкового зв'язку між фактом, на підставі якого виникає відповідальність, та завданою шкодою.

Відповідно до статті 60, частини 1 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім наявності підстав звільнення від доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з частинами 1, 2 статті 61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Сторонами визнаються і відповідно до частини 1 статті 61 ЦПК суд визнає доведеними такі обставини: заподіяння позивачу укусами собаки 08 грудня 2014 року тілесних ушкоджень у виді поверхневих ран правового передпліччя і ділянки лівого ліктя, множинних саден правої кисті, укушених ран середньої і нижньої третини правого передпліччя; що вартість пошкодженої собакою куртки позивача становить 500 гривень.

Загальновідомою слід визнати такі обставини: що стаффордширський тер'єр є собакою бійцівської породи; що відстань між селищами Любешів та Маневичі Волинської області становить 61 кілометр.

Свідок ОСОБА_5, дружина позивача, у суді показала, що ввечері 08 грудня 2014 року поверталась з чоловіком додому. На АДРЕСА_1 селища Любешів біля них пройшов відповідач, за ним бігло дві собаки, які на них накинулись. Один з них вкусив чоловіка за руку. Відповідач намагався відтягнути собаку. Їм вдалось вбігти у двір одного з будинків та закрити хвіртку. Коли побачили у чоловіка кров викликали швидку. Додала, що відповідач у цей же день у лікарні, а згодом і його родичі, пропонували гроші, натомість вона відмовилась їх узяти до закінчення лікування чоловіка. Позивач лежав у лікарні стаціонарно з 08 по 21 грудня 2014 року, приймав амбулаторне лікування по 30 січня 2015 року і продовжує лікуватись надалі. Згодом ОСОБА_3 та його дружина відмовились на її прохання відшкодувати витрати на лікування ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_6, дружина відповідача, у суді показала, що її син придбав собаку породи стаффордширський тер'єр. Собака утримувалась усіма членами сім'ї, у момент інциденту за ним доглядав чоловік. Пояснила, що не відшкодували завдану позивачу майнову шкоду, адже вважають завищеною суму у 3800 гривень.

Відповідно до поданих позивачем медичних документів, згідно з відповідями на адвокатський запит Любешівсьської центральної районної лікарні ОСОБА_1 з вкушено-рваними ранами правого передпліччя та посттравматичною невропатією правого ліктьового нерва перебував на стаціонарному лікуванні з 08 по 22 грудня 2014 року, амбулаторно - з 25 грудня 2014 року по 30 січня 2015 року. При цьому він отримував лікування: левофлоксацин, емсеф, анальгін; диклоберл; магнію сульфат, лізікс, вітаксон, трентал, прозерин, АТФ-лонг, актоверін, нейромідин, ларфікс, нейралгін, перев'язки з розчином бетадину. Знеболювання здійснювалось розчином новокаїну.

Згідно з висновком експерта № 152 від 29 грудня 2014 року виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження у виді саден правої кисті, поверхневих ран правового передпліччя і ділянки лівого ліктя належать до легких тілесних ушкоджень, укушені рани середньої і нижньої третини правого передпліччя - до середнього ступеня тяжкості.

З консультаційного висновку лікаря Волинської обласної клінічної лікарні від 03 березня 2015 року слідує, що у позивача у тому числі спостерігається післятравматична невропатія правого ліктьового нерва, порушення функції правої кисті в середній мірі.

Адміністративною комісією Любешівської селищної ради 19 грудня 2014 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за частиною 1 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підтвердження майнової шкоди стороною позивача подано 39 чеків про придбання ліків, два білети на проїзд у громадському транспорті, квитанцію про купівлю пального, всього на загальну суму 3338,60 гривень.

Згідно з частинами 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 9 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" зокрема встановлено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов'язана: забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону. Особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. Дозволяється утримувати домашніх тварин у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив'язі або без неї. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Згідно з частиною 1 статті 1167, частиною 1 статті 1168 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Частиною 1 статті 1195 ЦК визначено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Проаналізувавши дослідженні в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача у користь позивача майнової та моральною шкоди, завданої ушкодженням здоров'я. При цьому суд зауважує, що свідок відповідача ОСОБА_7 у суді показала, що собака, який покусав ОСОБА_1, на момент згаданої події утримувався зокрема відповідачем та належав їх сім'ї. Аналогічної позиції дотримується і представник позивача ОСОБА_4 Тому суд не бере до уваги пояснення позивача ОСОБА_3, що собака йому не належить, а відтак він не може бути суб'єктом цивільно-правової відповідальності за неналежне його утримання. В ході судового розгляду встановлено, що випадок з укусами собакою ОСОБА_3 позивача стався з вини саме відповідача.

Суд констатує, що стороною відповідача не заперечуються вимоги позивача про стягнення витрат на придбання медичних препаратів відповідно до призначень лікаря, витрат на громадський транспорт. Разом з тим, представник позивача звернув увагу, що товарні чеки, які містять загальні назви груп медичних препаратів до уваги брати не слід. ОСОБА_4 вважає, що також не підлягають до задоволення вимоги ОСОБА_1 про придбання пального 12 грудня 2014 року на суму 400,11 гривень для доїзду до експерта у селище Маневичі Волинської області. При цьому просить врахувати незначну відстань між селищами Маневичі та Любешів, а позивач не довів, що витрачено саме таку кількість пального.

При вирішенні питання про стягнення майнової шкоди суд бере до уваги чеки про придбання ліків відповідно до призначень лікарів з повними їх найменуваннями, а саме: чеки за №№ 1, 2 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 16, 21, 22, 23, 24, 25, 27, 31, 33, 34, 37, 38, 40, 41, 42, всього на загальну суму 1595,96 гривень.

Слід стягнути з відповідача транспортні витрати на суму 24,78 копійок (чеки №№ 35, 36).

Сторони погодились, що вартість пошкодженої собакою куртки ОСОБА_1 становить 500 гривень.

Щодо стягнення витрат на лікування по чеках №№ 5, 13, 15, 17, 18, 19, 20, 28, 29, 30, 32, 39, слід зазначити, що вказані фіскальні документи видані з порушенням Закону України "Про застосовування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та не містять даних про назви препаратів, але лише загальні відомості про їх групи (антибіотики, пеніциліни, серцеві і глікозиди, протиревматичні, анальгетики тощо). У зв'язку з вказаним неможливо встановити які саме препарати придбавались позивачем і чи призначались вони лікарями при лікуванні позивача.

Також не підлягають до стягнення витрати позивача по купівлі препарату контискостеро (чек № 26), окулярів (чек № 12), які не включені у призначення лікарів.

Щодо стягнення витрат на придбання пального 12 грудня 2014 року на суму 400,11 гривень позивач пояснив, що ці кошти витрачено для доїзду до експерта у селище Маневичі, оскільки він у цей час в силу свого стану здоров'я не міг користуватись громадським транспортом. Разом з тим, позивач не вказав яким саме автомобілем він їздив, не довів, що витрачено саме таку кількість пального для подолання відстані у 122 кілометри тощо.

З врахуванням викладеного у сукупності, суд вважає, що стороною позивача доведено майнові втрати на загальну суму 2120,74 копійки.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд констатує, що у зв'язку з укусами собаки ОСОБА_1 завдано травм правої руки, у тому числі середнього ступені тяжкості, що він зазнав фізичного болю, тривалий час лікувався, а згідно консультаційного висновку лікаря внаслідок травми він має ускладнення. Вказане вплинуло на звичайний уклад життя позивача тощо. Разом з тим, суд врахував, що випадок, який потягнув такі наслідки для відповідача, стався через необережність ОСОБА_8

При цьому, суд не бере до уваги позицію представника позивача, що у розмір моральної шкоди слід включити і витрати на лікування ОСОБА_1, які не зазначені у позові у зв'язку з продовженням лікування. Вказане буде майновою шкодою і не позбавляє права позивача вимагати у відповідача відповідного відшкодування у майбутньому.

Таким чином, виходячи з принципів поміркованості, розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача як компенсацію завданої позивачу моральної шкоди суму у розмірі 4500 гривень.

Питання про судові витрати між сторонами слід вирішити відповідно до положень статті 88 ЦПК пропорційно до розміру задоволених вимог. Суд бере до уваги, що позивачем здійснено витрати на правову допомогу. На підтвердження таких витрат стороною позивача надано акт здачі-прийомки наданих послуг з адвокатом, який відповідно до статті 12 ЦПК є належним суб'єктом надання правової допомоги. Наявні у ньому дані відповідають положенням статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Враховуючи наведене, керуючись статтями 10, 12, 11, 60, 61, 83, 88, 174, 209, 213-215 ЦПК, на підставі статей 22, 23, 1167, 1168, 1187, 1195 ЦК, статті 9 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 2120 (дві тисячі сто двадцять) гривень 74 копійки майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 4500 (чотири тисячі п'ятсот) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 905 (дев'ятсот п'ять) гривень 20 копійок судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення оскаржуваного судового рішення.

Головуючий: суддя В.Д. Глинянчук