Справа № 441/6806/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого - судді Лиходєдова А.В.,

при секретарі Поліян І.В.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м.Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про «визнання дій щодо збільшення відсоткової ставки протизаконними (незаконними), договору кредиту недійсним, умов договору невідповідаючими законодавству, визнання недійсним договору в частині права банку збільшити відсоткову ставку в односторонньому порядку, вимог листа ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.02.2009 р. недійсними, відшкодування моральної шкоди, стягнення різниці між коштами фактично сплаченими після підвищення відсоткової ставки та тими, що підлягали сплаті за первісними умовами договору, визнання кредитного договору договором приєднання», -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2012 р. позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача про визнання «дій Банку щодо збільшення відсоткової ставки протизаконними, а договору кредиту недійсним» (а.с. 1-2).

Після цього, позивач і його представники неодноразово: 03.09.2012 р., 03.10.2012. р., 12.11.2012 р., 26.02.2013 р., 26.03.2013 р., 14.07.2014 р. доповнювали, змінювали та уточнювали позовні вимоги, останній раз, зазначивши позовні вимоги:

- визнати договір кредиту договором приєднання;

- визнати п. 2.3.1 договору кредиту недійсним;

- стягнути з відповідача різницю між коштами, фактично стягнутими після підвищення відсоткової ставки та такими, що підлягала сплаті за первісними умовами договору, а саме 73631 грн. (а.с. 8-9, 23-24, 35-37, 48, 77-78, 86-88).

В обґрунтування позову позивач і його представники в текстах позову вказали, що раніше в травні 2010 р. позивач звертався до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання «протизаконним, недійсним підвищення відсоткової ставки з 1,34 % до 2,29 % в односторонньому порядку на місяць по договору кредиту від 03.08.2007 р..

Рішенням від 01.09.2011 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу позов було задоволено частково, а рішенням від 01.11.2011 р. судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в позові було відмовлено в повному обсязі.

Стверджуючи, що рішення від 01.11.2011 р. апеляційного суду Дніпропетровської області є сфальсифікованим, вважають, що мають право повторного звернення до суду першої інстанції.

Крім того в обґрунтування позову вказують, що лист банку про підвищення відсоткової ставки в односторонньому порядку позивач отримав після 09.01.2009 р., а саме 14.01.2009 р., при цьому кредит був наданий в гривнях, а не в іноземній валюті. Також, позивач не був своєчасно, протягом 7 днів, повідомлений про збільшення ще з 01.02.2008 р. відсоткової ставки.

Також позивач вважає, що банк повинен був укладати додатковий договір кредиту для підвищення відсоткової ставки. Під тиском банку позивач погасив усю заборгованість, але просить вважати, що це не «мовчазна згода».

Крім цього, позивач вказав, що 03.08.2007р. він уклав угоду з ПАТ КБ «Приватбанк» про отримання споживчого кредиту на придбання автомобіля вартістю 54420 грн. в валюті України під 1,34% на місяць. Сума грошових коштів, яка повинна бути сплачена ним за результатами повернення коштів наданих йому в кредит та коштів сплачених ним за користування кредитом складає 75493 грн. 72 коп.

Не зважаючи на кризу в країні, та на те, що його родина перебувала в скрутному матеріальному становищі (дружині робили операцію по видаленню нирки, та на теперішній час вона є інвалідом ІІІ-ої групи), він своєчасно і в повному обсязі виконував свої зобов'язання перед банком.

14 січня 2009 р. він отримав листа від банку, в якому відповідач порушивши чинне законодавство, збільшив кредитну ставку до 2,29% на місяць (27,48% річних). Ця сума є дня нього занадто великою і він не погодився з нею. Таке рішення Банк мотивував тим, що в кредитному договорі є відповідний пункт.

Вважає, що таке рішення є незаконним та порушує його інтереси та права (у випадку підвищення процентної ставки сума щомісячного платежу зросла майже наполовину), а пункт 2.3.1. кредитного договору містить норму, що є явно не вигідною та дискримінаційною по відношенні до нього, як сторони договору.

Вважає також, що кредитний договір від 03.08.2007 року є договором приєднання. Оскільки під час підписання даного договору ним було звернено увагу менеджера, який готовив договір на деякі умови (у тому числі на право Банку збільшувати процентну ставку) із бажанням змінити їх. Проте менеджером було відмовлено у зміні умов Договору, оскільки такий договір було розроблено як стандартний для застосування на всій території України відділеннями ПриватБанку. На той час майже всі кредитні установи працювали на підставі стандартних типових кредитних договорів. Отже він фактично був позбавлений прав, які звичайно мав. Адже при інших звичайних умовах наприклад, якщо би він міг запропонувати свій варіант договору) він би зафіксував розмір платежів, для того щоб здійснювати фінансове планування своїх витрат. Якби була можливість відмовитися від цих умов та договору, то він би відмовився. Але підприємство - постачальник автомобілів працювало тільки із "ПриватБанком".

Враховуючи чисельні погрози працівників банку, щодо арешту та реалізації його майна та майна його родичів він був вимушений звернутись до іншого банку в якому він оформив кредит та був вимушений погасити кредит в «Приват Банку».

Таким чином, Договір укладався на 75493,00грн. (54 420,00грн. - тіло кредиту, 21073,00грн. - проценти за користування кредитом), а фактично під тиском з боку працівників банку він був вимушений сплатити 151125,00грн.

Тобто, 75631 грн. він був вимушений переплатити через незаконні дії відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні всі раніше заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відмовилася заявляти клопотання про залишення частини з них без розгляду, хоча вони протирічать одна одній.

Представник відповідача позов не визнала, мотивуючи тим, що раніше судом було вже розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, що мотивувався тими ж обставинами, що й позовні вимоги, заявлені по цій справі. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області в позові за цих підстав було відмовлено.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи письмові докази: копії: листа банку від 06.01.2009 р. про збільшення відсоткової ставки; рішення від 01.09.2011 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу; рішення від 01.11.2011 р. судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області; листа Нацбанку України від 09.09.2009 № 56-008/2-2317; кредитного договору від 03.08.2007 р.; виписного епікризу № П-379; довідки до акту огляду МСЕК № 013883; листа від 13.03.2009 р. народного депутата України; виписки про погашення кредиту; листа від 10.07.2009 р. № 04/4688 заступника директора Криворізької філії «Приватбанку»; заяви від 17.09.2014 р. щодо невиконання «ПриватБанком» умов договору від 03.08.2007 р.; лист-відповідь «ПриватБанку» від 23.09.2014 р. на заяву від 17.09.2014 р.; лист «ПриватБанку» від 25.06.2014 р. на звернення щодо можливості повернути грошові кошти ОСОБА_3; лист «ПриватБанку» від 22.08.2011 р. ОСОБА_3; повідомлення «Приватбанку» від 20.11.2012 р.; повідомлення «Приватбанку» від 18.07.2011 р.; повідомлення «Приватбанку» про заборгованість; рекламного проспекту ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 3, 11-12, 13-14, 16, 17-18, 49, 50, 81, 89-91, 92, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 121), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 03.08.2007 року між сторонами укладено кредитний договір № КRНТАN20150045 на отримання кредитних коштів у розмірі 75493,72 грн. на придбання автомобіля зі сплатою 1,34% на місяць на суму залишку.

Листом від 06.01.2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив позивача про зміну відсоткової ставки за кредитним договором до 27,48% на рік з 01.02.2009 року та зазначив, що свою незгоду із зміненими умовами кредитування позивач може надати письмово до 20.01.2009 року.

Згідно підпункту 2.3.1 кредитного договору КРНТАN20150045 від 03.07.2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3І, сторони домовилися, що за умовами договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у зв'язку із зміною кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні у разі настання будь-якої із обставин, передбачених підпунктом, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміни середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ).

При цьому, сторони погодили, що при настанні будь-якої із обставин, передбачених договором, кредитор може збільшити розмір відсоткової ставки при дотриманні процедури, а саме: банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки за 20 днів до вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком можливо за згодою позичальника.

Вказані обставини, крім валюти договору кредиту, фактично відповідають тим, що були встановлені судовим рішенням від 01.11.2011 р. апеляційного суду Дніпропетровської області у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди. Рішення від 01.11.2011 р. має для суду першої інстанції преюдиціальне значення для вирішення спору, відповідно до п. 2.3.1 договору, банк мав право підвищувати в односторонньому порядку відсоткову ставку.

Тобто ці обставини не доказуються при розгляді інших справ, у тому числі й даної справи, так як у ній беруть участь ті самі особи позивач і відповідач, щодо яких і було встановлено ці обставини. Вказане передбачено ст. 61 ч. 3 ЦПК України. Але, оскільки позивачем заявлено фактично інші позовні вимоги, а саме:

- визнати дії щодо збільшення відсоткової ставки протизаконними (незаконними), договору кредиту недійсним, умови договору невідповідаючими законодавству, вимоги листа ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.02.2009 р. недійсними;

- визнати договір кредиту договором приєднання;

- визнати п. 2.3.1 договору кредиту недійсним;

- стягнути з відповідача різницю між коштами, фактично стягнутими після підвищення відсоткової ставки та такими, що підлягала сплаті за первісними умовами договору, а саме 73631 грн., то суд вимушений перевірити інші обставини, на які посилається позивач і прийняти рішення за всіма позовними вимогами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. При цьому слід враховувати, що визнання недійсним договору з підстав невідповідності закону може бути лише відповідно до конкретного нормативно правового акту, який було порушено при укладені зазначеного договору.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору є підписи представника Банку та ОСОБА_3.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» Цивільний кодекс України було доповнено ст.1056-1, яка набула чинності з 10.01.2009 року, нормативним приписом якої внесена заборона на збільшення банком в односторонньому порядку відсоткової ставки за кредитним договором.

Кредитний договір був укладений до 10 січня 2009 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008 року № 661-УІ, яким було внесено зміни до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та доповнено Цивільний кодекс України статтею 1056-1, і в ньому сторони досягли домовленості про те, що банк має право в односторонньому порядку змінити відсоткову ставку. Банком прийнято таке рішення до 10.01.2009 року, повідомлення про яке відправлено 06.01.2009 р., а позичальник отримав повідомлення після цієї дати.

На підставі викладеного, зважаючи на закріплений Конституцією України принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч.1 ст. 58), суд вважає, що застосування положень ст. 1056-1 ЦК України ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» до врегулювання спірних правовідносин є неправильним.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Але, оскільки надано копію кредитного договору між сторонами, а в матеріалах справи анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку відсутня, то цей договір не є договором приєднання.

Після дослідження та оцінки, в порядку ст. ст. 57-59 ЦПК України, доказів у справі, наданих відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України та аналізу встановлених обставин і приведеного законодавства, суд вважає. що в позові потрібно відмовити в повному обсязі, так як позивачем і його представниками не доведено порушення відповідачем будь-яких положень законодавства та відповідно прав позивача, що давало б фактичні та правові підстави для задоволення хоча б однієї з позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору, від сплати якого звільнений позивач, так як він звернувся з позовом, що відноситься до спорів про захист прав споживачів, до 01.09.2015 р., компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, ст. ст. 6, 207, 625, 627, 640 ЦК України, керуючись ст. ст. ст. 10, 11, 58-60, 61, 88, 209, 212-215, 218ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 у позові до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про «визнання дій щодо збільшення відсоткової ставки протизаконними (незаконними), договору кредиту недійсним, умов договору невідповідаючими законодавству, визнання недійсним договору в частині права банку збільшити відсоткову ставку в односторонньому порядку, вимог листа ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.02.2009 р. недійсними, відшкодування моральної шкоди, стягнення різниці між коштами фактично сплаченими після підвищення відсоткової ставки та тими, що підлягали сплаті за первісними умовами договору, визнання кредитного договору договором приєднання» відмовити.

Судові витрати, від сплати яких звільнено позивача, компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: