Справа № 525/359/15-ц
Провадження № 2/525/102/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2015 року Великобагачанський районний суд Полтавської області у складі: головуючого - судді Хоролець В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

З позову ОСОБА_1 вбачається, що 06.03.2012 року Великобагачанським районним судом Полтавської області було ухвалено рішення про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 лютого 2012 року. Зазначені кошти щомісячно утримувалися і утримуються на даний час з заробітної плати позивача.

06 червня 2014 року Миргородським міськрайонним судом ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 травня 2014 року і до повноліття дочки.

Цим же рішенням суду вирішено стягнути з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 16 травня 2014 року і до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 року.

Зазначені кошти щомісячно утримувалися та утримуються на даний час з заробітної плати позивача по справі ОСОБА_1 На даний час позивач працює водієм в Товаристві з додатковою відповідальністю «Миргородський хлібозавод», його середня місячна заробітна плата становить приблизно 2300-2400 гривень.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на положення ст.ст.183,192 СК України, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1/3 частини всіх видів його заробітку на 1/6 частину (а.с.а.с.2-3).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, він належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в судове засідання 22.04.2015 року подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи у його відсутність та провести розгляд справи за наявними матеріалами справи. Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі та наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с.36).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 22.04.2015 року не з'явилася, вона належним чином повідомлялася про день та час розгляду справи. На попереднє судове засідання відповідач ОСОБА_2 подала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1, просила провести розгляд справи у її відсутність (а.с.27).

Суд вирішив за можливе розглянути справу 22.04.2015 року у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття.

Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 є батьком двох неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Ця обставина визнається сторонами, які беруть участь у справі і не підлягає доказуванню згідно положень ч.1 ст.61 ЦПК України.

Діти позивача у справі ОСОБА_1 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом з матерями, одна з яких є відповідачем у даній справі - ОСОБА_2.

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 06.03.2012 року з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) (а.с.4).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06.06.2014 року з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.05.2014 року і до повноліття дитини. Цим же рішенням вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 16.05.2014 року і до досягнення дитиною ОСОБА_5 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 року (а.с.5).

Згідно ст.11 ЦПК України (принцип диспозитивності цивільного судочинства), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За нормою ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, суд також оцінює достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивач у справі ОСОБА_1 в даний час працює в Товаристві з додатковою відповідальністю «Миргородський хлібозавод» на посаді водія, його середньомісячна заробітна плата без проведення відрахувань становить 2290 грн.79 коп. (а.с.6), з заробітної плати ОСОБА_1 утримуються аліменти; інших доходів ОСОБА_1 не має; з нього утримуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 та на її особисте утримання до досягнення дитиною трьох років (а.с.5).

Відповідач у справі ОСОБА_2 зареєстрована у встановленому законом порядку в селищі Гоголеве по вул. Котляревського,6 Великобагачанського району Полтавської області разом з дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідно до частин 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття.

За загальним правилом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішення або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. При цьому, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Системний аналіз положень статей 181,192 СК України та їх зміст вказує на те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Про це Верховним Судом України визначена правова позиція, що висловлена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13.

Згідно ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема, у разі стягнення аліментів - п'ятдесят відсотків. Про це зазначено і в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

В даний час, як вбачається з досліджених матеріалів справи, утримання аліментів із заробітної плати позивача у справі ОСОБА_1 проводиться щомісячно на підставі виконавчого листа, виданого Великобагачанським районним судом Полтавської області: №1602/171/2012 (на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини) та виконавчого листа виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області №541/1231/14-ц (на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини та на утримання ОСОБА_4 до досягнення дитиною ОСОБА_5 трьох річного віку в розмірі 1/6 частини).

Суд, виходячи з вищевикладених норм матеріального права, враховуючи суть позовних вимог ОСОБА_1, матеріальний стан сторін по справі, те, що після рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 06.03.2012 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_7, 2008 р.н. у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, при наявності рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06.06.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_8, 2014 р.н. у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, та на користь ОСОБА_4 на її утримання до досягнення дочкою ОСОБА_8 трьох річного віку аліменти в розмірі 1/6 частини, те, що в даний час з нього утримуються аліменти відповідно до винесених рішень, враховуючи майновий стан позивача, який працює та отримує заробітну плату, розмір його заробітної плати та утримуваних з нього аліментів на двох дітей (в даний час), те, що він інших доходів, крім заробітної плати не має; сімейний та майновий стан відповідача у справі ОСОБА_2, яка в даний час проживає разом з дитиною ОСОБА_3, 2008 р.н., також суд в загальному враховує встановлений прожитковий мінімум на дітей від 6 до 18 років; те, що ОСОБА_1 є здоровою працездатною особою (народився в 1987 році) і має можливість сплачувати аліменти, виходячи з положень ст.192 СК України та сукупності вищевказаних обставин, а також визнання відповідачем у справі заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що у платника аліментів ОСОБА_1 на даний час змінилося матеріальне становище і, з урахуванням його майнового становища, з метою забезпеченням отримувачам аліментів рівного становища, враховуючи, що на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 року та, на користь ОСОБА_4 стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 року та на її особисте утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини, суд вважає, що є передбачені законом підстави для зменшення розміру аліментів, що стягнуті з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 за рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 06.03.2012 року з 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття, що в своїй сукупності, зможе забезпечити справедливу збалансованість інтересів всіх малолітніх дітей, в утриманні яких ОСОБА_1 зобов'язаний брати участь як батько. Отже, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. При цьому суд відзначає, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

На підставі вищевикладеного та керуючись частинами 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, ст.ст.180-182,192 СК України, п.п.17,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 3,10,11,57,58,60,61,174,179,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Зменшити розмір аліментів, що стягнуті з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованого у встановленому законом порядку на проживання в АДРЕСА_1 фактично проживаючого в с. Черевки Миргородського району Полтавської області, працюючого водієм в Товаристві з додатковою відповідальність «Миргородський хлібозавод» на користь ОСОБА_2, 1987 р.н. за рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 06.03.2012 року, з 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя