У х в а л а

іменем україни

29 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

Наумчука М.І., Писаної Т.О.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом прокурора Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі головного управління Держземагаенства в Харківській області до ОСОБА_3, ОСОБА_4, державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Харківської регіональної філії, третя особа - реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції, про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, записів про їх реєстрацію, та витребування земельної ділянки, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, на рішення Дергачівського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 4 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року прокурор Дергачівського району Харківської області звернувся до суду в інтересах держави в особі головного управління Держземагаенства в Харківській області з позовом до ОСОБА_3,

ОСОБА_4, державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (далі - ДП «Центр державного земельного кадастру») в особі Харківської регіональної філії про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, записів про їх реєстрацію, та витребування земельної ділянки.

В обґрунтування позову прокурор зазначав, що унаслідок перевищення головою Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області ОСОБА_6 службових повноважень та підроблення рішення ради, за що останнього було притягнуто до кримінальної відповідальності, відповідач ОСОБА_3 незаконно отримала у власність земельні ділянки загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, дві з яких у подальшому за договорами купівлі-продажу від 2 лютого 2010 року відчужила на користь відповідача ОСОБА_4

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 у встановленому законом порядку не набула право власності на спірні земельні ділянки, що виключає саму можливість їх відчуження на користь ОСОБА_4, а відтак - у останнього також не виникло на законних підставах право власності на відповідні земельні ділянки, прокурор Дергачівського району Харківської області просив позов задовольнити у повному обсязі та визнати недійсними державні акти, видані на ім'я ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 18 грудня 2009 року про право власності на земельну ділянку площею 1,0607 га, серії НОМЕР_2 від 18 грудня 2009 року про право власності на земельну ділянку площею 0,2735 га, серії НОМЕР_3 від 18 грудня 2009 року про право власності на земельну ділянку площею 0,0658 га, й визнати недійсними записи про реєстрацію вказаних актів, витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь держави земельні ділянки площею

1,0607 га і 0,2735 га, зобов'язати ОСОБА_3 повернути державі в особі Головного управління Держземагенства у Харківській області земельну ділянку площею 0,0658 га.

Рішенням Дергачівського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 4 березня 2015 року, позов прокурора задоволено частково.

Визнано недійсними державні акти від 18 грудня 2009 року серії НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 про право власності на земельні ділянки площею 1,0607 га, 0,2735 га та 0,0658 га відповідно, видані на ім'я ОСОБА_3

Визнано недійсними записи про реєстрацію вказаних державних актів № № 01, 02, 00.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь держави в особі Головного управління Держземагенства у Харківській області земельні ділянки площею 1,0607 га і 0, 735 га.

Зобов'язано ОСОБА_3 повернути державі в особі Головного управління Держземагенства у Харківській області земельну ділянку площею 0,0658 га.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просить рішення Дергачівського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 4 березня

2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову прокурора.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 13 Конституції України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_39/ed_2014_03_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1> земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_03_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1>.

Відповідно до ст. ст. 142-145 Конституції України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_586/ed_2014_03_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1> до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_714/ed_2014_09_06/pravo1/T012768.html?pravo=1> (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ч. 1 ст. 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до ст. 328 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843374/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Указаними положеннями закону визначено правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 5 березня

2009 року ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га.

На підставі вказаного рішення на ім'я ОСОБА_3 18 грудня

2009 року було видано державні акти серії НОМЕР_1, НОМЕР_2,

НОМЕР_3 про право власності на земельні ділянки площею 1,0607 га,

0,2735 га та 0,0658 га відповідно, що розташовані на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області.

Згідно із договорами купівлі-продажу від 20 лютого 2010 року ОСОБА_3 продала дві спірні земельні ділянки площею 1,0607 га і

0,2735 га ОСОБА_4

Прокуратурою Харківської області було проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства при прийнятті рішень органом державної виконавчої влади, за результатами якої 27 березня 2012 року порушено кримінальну справу за фактом перевищення службових повноважень та підроблень службовими особами Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, зокрема рішення від 5 березня 2009, яким передано ОСОБА_3 спірну земельну ділянку у власність.

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 5 червня

2013 року, яким засуджено голову Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області ОСОБА_6 за ч. 2 ст 365,

ч. 2 ст. 366 КК України, встановлено факт відсутності рішення Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від

5 березня 2009 року, яким спірна земля передана відповідачу, оскільки вказане рішення є підробленим.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 3 липня 2014 року, вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 5 червня 2013 року в частині засудження голови Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 365 КК України скасовано за відсутності в діянні останнього складу злочину та справу в цій частині закрито. Відповідно до вимог п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 8 квітня 2014 року ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання.

Задовольняючи позов прокурора, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що державні акти на право власності на земельні ділянки від 18 грудня 2009 року, видані ОСОБА_3 з порушенням ст. 116 ЗК України, ст. ст. 26, 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки достовірно встановлено, що 5 березня 2009 року на сесії рішення Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області щодо ОСОБА_3 про передачу їй спірних земельних ділянок у власність не приймалось. Зазначене, крім інших доказів, підтверджено і вироком Жовтневого районного суду

м. Харкова від 5 червня 2013 року, яким засуджено голову Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області ОСОБА_6 за ч. 2 ст 365, ч. 2 ст. 366 КК України.

Тобто, державні акти, видані на ім'я ОСОБА_3 на зазначену землю є недійсними, а відтак - факт відсутності набутого ОСОБА_3 у встановленому законом порядку права на спірну земельну ділянку виключає саму можливість відчуження права власності на таку земельну ділянку ОСОБА_4, у зв'язку з чим у останнього також не виникло право власності на землю, що є підставою для витребування земельних ділянок у відповідачів на користь держави.

Такі висновки судів є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги про неможливість визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку без визнання незаконним рішення органу влади не відповідає вимогам закону і правовим позиціям Верховного Суду України, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів (постанова № 6-78цс11 від 20 лютого 2012 року, постанова № 6-33цс13 від 22 травня 2013 року).

Інші, наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів також не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалені у справі судові рішення відповідають вимогам чинного законодавства щодо законності й обґрунтованості та підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду м. Харкова від 20 жовтня

2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 4 березня

2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк

Судді: О.П. Касьян

М.І. Наумчук

Д.О. Остапчук

Т.О. Писана