Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/1454/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Левка Т.Ю.,

при секретарі - Роман К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградові справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 заявила позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона, позивачка з відповідачем ОСОБА_2 уклала шлюб 21.02.1998 року, що зареєстровано виконкомом Королівської селищної ради за актовим записом № 10.

Від шлюбу з відповідачем у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Причиною розпаду шлюбу є те, що відповідач зраджує подружню вірність, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам їхніх з відповідачем дітей. Шлюб існує формально, просить такий розірвати та залишити їй шлюбне прізвище «ОСОБА_1». Про поділ майна подружжя буде звертатися до суду з окремим позовом.

Позивачка ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю - на розірвання шлюбу згідний.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що між сторонами було укладено шлюб 21.02.1998 року, який був зареєстрований у виконкомі Королівської селищної ради Виноградівського району за актовим записом № 10, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.04.2006 року.

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Причиною розпаду шлюбу є те, що відповідач допускає подружню невірність, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам їхніх з відповідачем дітей. Шлюб носить формальний характер.

Про поділ майна подружжя позивачка буде звертатися до суду з окремим позовом.

У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України).

Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, та права їх дітей.

Саме з цих міркувань, суд дійшов до висновку, що надання строку на примирення позитивних результатів не дасть, і буде суперечити інтересам сторін.

Тому позов, заявлений ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню і шлюб, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 слід розірвати.

Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище, а тому, суд прийшов до переконання, що необхідно залишити їй шлюбне прізвище "ОСОБА_1".

На підставі наведеного, керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.10, 27, 31, 60, 61, 119, 123, 169, 209, 212-215, ЦПК України, ст.ст.110, 112, 113 СК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб, укладений 21.02.1998 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований у виконкомі Королівської селищної ради Виноградівського району за актовим записом № 10 розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко