Провадження № 2/389/584/15
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

19 жовтня 2015 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого-судді Берднікової Г.В.

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Знамянської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на балкон, -

Встановив:

Позивачі звернулись до суду із позовом до Знамянської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на балкон. Вказали, що являються співвласниками квартири АДРЕСА_1. Рішенням виконавчого комітету Знамянської міської ради від 14.04.1995 року № 230, ОСОБА_2 надано дозвіл на добудову балкону до зазначеної квартири. Отримавши дозвіл та виготовивши технічну документацію на балкон, у 1996 році його побудували, але в експлуатацію його не прийнято, правовстановлюючі документи відсутні. Просили визнати за ними право власності на згаданий балкон з наступною видачею документу, посвідчуючого право власності.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Також відзначила, що зверталась до Інспекції ДАБК з метою прийняття балкону в експлуатацію, однак там їй відмовили в першу чергу через те, що добудова здійснена на земельній ділянці не відведеній для цієї мети. В свою чергу, міською радою у наданні земельної ділянки відмовлено з посиланням, що її може бути надано лише обєднанню співвласників багатоквартирного будинку.

Інші позивачі до суду не зявились, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, надали заяви, згідно яких позовні вимоги підтримали та просили розглядати справу за їх відсутності.

Представник відповідача у судове засідання також не зявився, надав заяву, за якою позовні вимоги відповідач визнає, не заперечує проти їх задоволення, однак прохання з приводу розгляду справи без його присутності представником відповідача не всиловлено, причини неявки суду невідомі.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, проти чого позивач у судовому засіданні не заперечила.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2 та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що позивачам на підставі свідоцтва № 869 від 08.07.1996 року виданого Знамянською міською Радою народних депутатів згідно розпорядження відділу приватизації № 142р від 03.07.1996 року, на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2.

Рішенням виконавчого комітету Знамянської міської Ради народних депутатів від 14.04.1995 року № 230, ОСОБА_2, яка проживає у квартирі № 14, дозволено виконати добудову балкону до кухні та житлової кімнати на першому поверсі будинку № 79 по вул. Фрунзе.

Згідно інформації, представленої Знамянським міжміським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» (а.с. 19) станом на 03.09.2014 року квартира № 14 з двохкімнатної квартири перепланована в однокімнатну, частина квартири реконструйована під магазин і магазину присвоєно окрему адресу.

До житлової квартири № 14, яка знаходиться на першому поверсі, добудовано балкон на підставі дозволу, виданого на підставі рішення виконкому міської ради, але на даний час балкон не прийнятий в експлуатацію.

По-перше, не можуть бути відповідно до статей 179, 183, 186, 187, 188 ЦК України предметом позову про визнання права власності, об'єктами права власності: прибудова, балкон, тераса тощо, оскільки вони є складовими частинами нерухомого майна.

По-друге. Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку

Відповідно до ст. 152 ЖК Української РСР переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Згідно вимог ч. 1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 року №6 « Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва)» кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення,невизнання або оспорювання (частина перша статті 3 Цивільно-процесуального кодексу України. У зв'язку із цим, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те,що порушене право було предметом розгляду компетентного державного органу,рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Відповідно до ч.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй виділена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі здійснили добудову балкону на земельній ділянці, яка відповідно до положень ЗК України належить територіальній громаді і не була їм відведена для цієї мети.

Положення ж статті 42 ЗК України вказують на можливість передання земельної ділянки прибудинкової території у власність або постійне користування об'єднанню співвласників будинку за умови його приватизації, а не частини квартир.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст..61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Прибудова балкону до житлового будинку не прийнята в експлуатацію та не відведена земельна ділянка для його експлуатації та обслуговування. Без вирішення питань про відведення земельної ділянки та прийняття спірного об'єкту в експлуатацію за чинним законодавством на допускається визнання на нього у судовому порядку права власності, як на окремий об'єкт, так і у частині вже приватизованої квартири.

З урахуванням викладених обставин, суд не знаходить підстав для задоволення даного позову, а відтак відмовляє у його задоволенні внаслідок безпідставності позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд,-

Вирішив :

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Знамянської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на балкон відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через даний суд до Апеляційного суду Кіровоградської області.

Заяву про перегляд рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до суду, який постановив заочне рішення.

Суддя Г.В. Берднікова