АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1536/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 29,30 Пироженко (В.Д.) В. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа : Комунальне підприємство «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , завданої затопленням квартири, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ОСОБА_7 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Зокрема, ? частини квартири належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.07.1997 року, а інша 1/2 частини квартири - на підставі договору дарування частини квартири від 04.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 2629.

Її квартиру неодноразово затоплювали мешканці квартири № 59 за цією ж адресою, яка знаходиться поверхом вище.

22.12.2012 року знову сталося затоплення її квартири АДРЕСА_1.

Згідно акту про залиття від 24.12.2012 року, затвердженого начальником дільниці № 3 комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків», причиною заливу було недбале ставлення мешканців квартири № 59, житлового будинку № 183/1 по вул. Р.Люксембург до санітарно-технічних приладів.

Власниками квартири №59 за вказаною адресою є відповідачі.

У зв'язку з цим, у її квартирі АДРЕСА_2 було пошкоджено: кухня (стеля, пофарбована крейдою, частково залита, з'явилися руді плями), вбиральня (стеля, пофарбована крейдою, частково залита, з'явилась руда пляма; стіна, пофарбована крейдою, частково залита, з'явилась руда пляма).

Відповідно до кошторису розрахункової вартості ремонтно-відновлювальних робіт, внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 від 09.01.2013 року, складеного фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9, вартість відновлювального ремонту квартири складає 2260,0 грн.

Разом з тим, затопленням квартири їй завдано моральну шкоду. Моральна шкода полягає в психологічних стражданнях. Вона хвилювалася за необхідний відновлювальний ремонт квартири. Вказаним затопленням був порушений її звичний спосіб життя, оскільки вона змушена була викликати комісію для фіксації затоплення, звертатися до майстра, який склав кошторис для виконання ремонту. Також позивач мала їхати до Федеративної Республіки Німеччина, однак, у зв'язку з затопленням, була змушена перенести заплановану поїздку.

З огляду на вказане, просила суд стягнути з відповідачів на її користь 2260,00 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

В ході розгляду справи, ухвалою суду від 20 березня 2013 року призначалась судова будівельно-технічна експертиза.

З урахуванням висновку експерта, позивач збільшила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 3163, 00 грн. моральну шкоду 2000 грн. та судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 березня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 3163,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, понесені судові витрати в сумі 2206,56 грн., а всього 6869,56 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5, ОСОБА_6 оскаржили його в апеляційному порядку, посилаючись на його невідповідність нормам матеріального та процесуального права, просили рішення суду першої інстанції скасувати, відмовивши позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач ОСОБА_7 являється власником квартири АДРЕСА_1.

Зокрема, ? частини квартири належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.07.1997 року, а інша 1/2 частини квартири - на підставі договору дарування частини квартири від 04.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 2629. (а.с. 10-12).

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 являються власниками квартири № 59 житлового будинку № 183/1 по вул.. Р.Люксембург в м. Черкаси на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.09.2003 року. (а.с .28-30)

Дані факти визнаються сторонами, а тому в силу ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить , якщо інше не встановлено договором або законом.

Вказана норма встановлює презумпцію обов'язку власника нести всі витрати, пов'язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов'язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов'язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов'язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

В листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року N 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» зазначено, що присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. Акт обов'язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акту присутніми особами від потерпілої та з боку винної сторони не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім'я, по батькові) підписувати складений акт відмовились з таких-то причин).

В акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по - батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Згідно акту № б/н від 24.12.2012 року, затвердженого начальником дільниці № 3 КП ССУБ ОСОБА_10 (а.с. 9), залив квартири № 56 житлового будинку 183/1 по вул. Р.Люксембург в м. Черкаси стався з квартири № 59 вказаного будинку. Причиною заливу було недбале ставлення мешканців квартири № 59 житлового будинку 183/1 по вул.. Р.Люксембург в м. Черкаси до санітарно-технічних приладів.

З актом ознайомлена ОСОБА_6, про що свідчить її підпис. (а.с. 9).

Акт в установленому порядку відповідач не оскаржувала та свої заперечення з приводу затоплення не висловлювала.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилам користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності.

Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 (із змінами, внесеними постановою КМ України № 45 від 24.01.2006р.), власник квартири зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; проводити за власні кошти ремонт квартири; використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15.11.2013 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 становить 3163,00 грн. (а.с. 59-71).

Вказана вартість матеріальної шкоди відповідачами не спростована належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, у тому числі в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди.

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Стягуючи завдану шкоду з відповідачів, суд вірно виходив з того, що останні є власниками квартири, а тому вимога щодо солідарного стягнення шкоди з відповідачів обгрунтована.

Доводи апеляційної скарги про відсутність вини відповідачів колегія суддів оцінює критично, оскільки останніми не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного.

Судом першої інстанції правильно застосовано положення ст.ст.23,1167 ЦК України, за якими особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи принципи розумності, виваженості і справедливості, колегія суддів погоджується із розміром визначеної та стягнутої судом моральної шкоди.

Судом вірно також застосовано положення ст.. 84 ЦПК України та вірно вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи, а також про допущення порушень норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

При цьому слід зазначити, що викладені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, правильності висновків суду не спростовують та на законність рішення суду не впливають.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 березня 2014 року у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :