Категорія 35 Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Зайцева А.Ю.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю представника апелянта, позивача, прокурора прокуратури Вінниць-кої області ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засі-дань апеляційного суду цивільну справу за позовом

прокурора м. Ірпеня Київської області ОСОБА_5 ОСОБА_2-

вича в інтересах держави в особі Бучанської міської ради Київсь-

кої області до ОСОБА_3 про стягнення за-

боргованості по сплаті коштів в сумі 188367,73 гривень,

за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області Грабця Ігоря Несторовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

11 грудня 2013 року прокурор м. Ірпеня Київської області ОСОБА_6 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом в інтересах держави в особі Бучанської міської ради Київської області до ОСОБА_3 про стягненнення заборгованості в розмірі 188367,73 гривень, мотивуючи свої ви-моги наступним. Прокуратурою м. Ірпеня Киїської області в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів було здійснено перевірку дотриман-ня вимог чинного законодавства при погашенні заборгованості до місцевого бюджету зі сплати відновної вартості зелених насаджень. Встановлено, що рі-шенням Бучанської міської ради від 27 березня 2008 року № 743-29-У «Про до-звіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення зе-мельної ділянки у власність в м. Буча» відповідачці був наданий дозвіл на ви-готовлення проекту землеустрою з відведення земельної ділянки площею 1000 кв. м ( за рахунок земель запасу ) для будівництва та обслуговування житлово-го будинку, господарських будівель і споруд в м. Буча, по вул. Олександра Олеся, № 7. 29 травня 2008 року рішенням Бучанської міської ради № 833-32-У затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 вказаної земель-ної ділянки. Згідно акту від 08 травня 2008 року № 273 обстеження зелених на-саджень, які підлягають видаленню, на відведеній земельній ділянці знаходять-ся сімдесят дерев, з них: 51 сосна діаметром 16-22 см віком 53 роки у задовіль-ному стані, 19 сосен діаметром 16-22 см віком 53 роки у незадовільному стані, відновна вартість яких згідно з розрахунком складає 188367,73 гривень. Всу-переч рішенню Бучанської міської ради від 29 травня 2008 року № 833-32-У та постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2006 року № 1045 «Про затвердження порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах» відповідачка без сплати відновної вартості зелених насаджень отри-мала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №222737, а 03 червня 2009 року здійснила продаж ОСОБА_7 цієї земельної ділянки площею 0,1000 га по вул. Олександра Олеся, № 7 в м. Буча. Невиконання ОСОБА_8 зобовязання щодо сплати відновної вартості зелених насаджень на зе-мельній ділянці призвело до недоотримання коштів місцевим бюджетом Бу-чанської міської ради Київської області, що порушує інтереси держави і стало підставою для звернення прокурора м. Ірпеня в суд для захисту її порушеного права, законних інтересів ( а. с. 1-6 ).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено з підстав його недоведеності ( а. с. 141-143 ).

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції перший заступ-ник прокурора Київської області Грабець І.Н. оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане судове рішення скасувати та ухвалити нове про задово-лення позову, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обс-тавин справи, які мають значення для її вирішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріально-го і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали да-ної справи, проаналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволен-ню.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути закон-ним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, яки-ми обгрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджу-ються, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочин-ства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були до- сліджені в судовому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне зя-сування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам спра-ви.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що рішенням Бучанської міської ради від 27.03.08 № 743-29-У «Про дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в м. Буча» було надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв.м. ( за рахунок земель запасу ) для будівництва та обслугову-вання житлового будинку та господарських будівель і споруд в м. Буча по ву-лиці ОСОБА_9, 7 ( а. с. 87 ).

28 травня 2008 року рішенням Бучанської міської ради № 833-32-У затвер-джено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 у власність площею 0, 1000 га для будівництва та обслуговування житлового бу-динку, господарських будівель і споруд по вулиці Олександра Олеся, 7 в м. Бу-ча ( а. с. 85 ).

Згідно акту обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню від 08 травня 2008 року № 273 на земельній ділянці, що передана у власність від-повідачці, розташовані зелені насадження - дерева сосни в кількості 70 оди-ниць діаметром стовбура від 16 до 22 см та віком 53 роки ( а. с. 93-94 ).

Відновна вартість зелених насаджень в м. Буча по вул. Олескандра Олеся, 7, згідно розрахунку, затвердженого директором КП КОР «Обласний лісгосп», зробленого на підставі вищевказаних даних, складає 188367,73 гривень (а.с. 92).

09 липня 2008 року без сплати відновної вартості зелених насаджень ОСОБА_3 отримала державний акт серії ЯЖ №222737 на право власності на земель-ну ділянку площею 0,1000 га, що розташована в м. Буча Київського області, вул. Олександра Олеся, 7, з цільовим призначенням для будівництва та обслу-говування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( а. с. 95-96 ), а 03 червня 2009 року нею укладено договір купівлі-продажу й передано вказану зе-мельну ділянку у власність ОСОБА_7 ( а. с. 97-98 ).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що прокурором не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог, а надані письмові докази: акт від 08 травня 2008 року № 273 обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, та розрахунок відновної вартості від 08 травня 2008 року не відповідають вимогам щодо форми й змісту, зазначивши при цьому, що на час обстеження зелених насаджень 08 травня 2008 року не було нормативно врегульованого способу визначення відновної вартості зеле-них насаджень.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 28 Закону України від 06.09.2005 року № 2807-IV «Про благоустрій населених пунктів» охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяль-ності, крім зелених насаджень, які висаджені або виросли самосівом в охорон-них зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розпо-дільних пунктів і пристроїв.

Видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвер-дженому Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів Украї-ни від 1 серпня 2006 року № 1045 затверджено Порядок видалення дерев, ку-щів, газонів і квітників у населених пунктах, згідно з п. 11 якого відновна вар-тість зелених насаджень, розташованих на земельній ділянці, що відведена в установленому порядку фізичній або юридичній особі ( крім відновної вартості зелених насаджень, посаджених ( створених ) цією особою ), сплачується під час передачі такої ділянки у власність відповідної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що під-лягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за ре-зультатами розгляду заяв про перегляд судових рішень з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Однак, судом першої інстанції не враховано правову позицію Верховного Суду України, висловлену 03 квітня 2013 року в справі № 6-24цс13 та 12 черв-ня 2013 року в справі № 6-44цс13, згідно з якою аналіз ч. 3 ст. 28 Закону Укра-їни «Про благоустрій населених пунктів», п. 11 Порядку видалення дерев, ку-щів, газонів і квітників у населених пунктів, затвердженого постановою Кабі-нету Міністрів України від 01 серпня 2006 року дає підстави для висновку про те, що у разі набуття громадянином права власності на земельну ділянку необ-хідність сплати до бюджету відновної вартості багаторічних зелених наса-джень, які розташовані на ній, виникає з самого лише факту переходу до гро-мадянина права власності на земельну ділянку з розташованими на ній зелени-ми насадженнями, і не повязується з їх фактичним видаленням.

Згідно з ст. 125 Земельного кодексу України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, право власності та право постійного корис-тування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або корис-тувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного корис-тування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 222737 виданий ОСОБА_3 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та права постійного користування землею, договорів оренди землі 09 липня 2008 року.

Відтак з цього моменту, тобто з 09 липня 2008 року, в ОСОБА_3 виник обовязок сплатити відновну вартість зелених насаджень, наявних на земельній ділянці, що передана їй у власність, а в Бучанської міської ради як органу міс-цевого самоврядування й представника інтересів відповідної територіальної громади виникло право вимагати сплати такої вартості.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність норма-тивного врегулювання способу визначення відновної вартості зелених наса-джень, оскільки на час виникнення спірних правовідносин діяли Методичні ре-комендації по визначенню відновлювальної ( балансової ) вартості всіх видів зелених насаджень у населених пунктах України, затверджені першим заступ-ником Голови Державного комітету України по житлово-комунальному госпо-дарству від 12 грудня 1995 року, якими й визначався стан обєктів озеленення, їх порода, вік і діаметр дерев.

Посилання суду на порушення, що мали місце під час складання акту обсте-ження зелених насаджень, що підлягають видаленню, і розрахунку відновної вартості зелених насаджень, відповідні висновки суду у звязку з цим про нена-дання позивачем належних доказів на доведення позовних вимог, не можна визнати правильними, достатніми для відмови у задоволенні позову як необ-грунтованого, адже судом не враховано, що обовязок ОСОБА_3 сплатити від-новну вартість зелених насаджень в сумі 188367,73 гривень встановлений п. 4 рішення Бучанської міської ради Київської області від 29 травня 2008 року №833-32-У, з яким відповідачка погодилася, та який не оскаржувала у встанов-леному законом порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що в пору-шення норм статей 212 - 215 ЦПК України суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та, порушивши норми процесуального права, ухвалив незаконне рішення про відмову у задоволенні позову з підстав його недоведеності. Вочевидь, право Бучанської міської ради Київської області та держави і громади в її особі порушене невиконанням відповідачкою взятих на себе зобовязань з оплати вартості зелених насаджень у розмірі 188367,73 гривень та, безперечно, це право підлягало б судовому захисту шляхом стяг-нення зазначених коштів, якби позивачами були дотримані норми матеріаль-ного права в частині визначених строків позовної давності для звернення в суд.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком предяв-лення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими субєк-тами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права ( інтересу ).

При цьому як випадку предявлення позову самою особою, право якої пору-шене, так і в разі предявлення позову в інтересах цієї особи іншою уповнова-женою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того са-мого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та частиною другою статті 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтере-сів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.

Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені у статті 46 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересів, мають процесуальні права й обов-язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Прокурор, який бере участь у справі, має обовязки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист дер-жавних інтересів.

Отже, посилання прокурора на початок перебігу позовної давності з дня ви-явлення ним порушень законодавства під час здійснення відповідної перевірки є помилковим. Даний висновок зроблений Верховним Судом України у справі про стягнення відновної вартості зелених насаджень від 01 липня 2015 року № 6-178цс15.

Частиною першою статті 360-7 ЦПК України встановлено, що рішення Вер-ховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд су-дового рішення з мотивів неоднакового застосування судом ( судами ) касацій-ної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовід-носинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосо-вують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену нор-му права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Як вбачається з матеріалів справи, Бучанській міській раді Київської облас-ті однозначно було відомо про порушення власного рішення від 29 травня 2008 року № 833-32-У в частині невиконання відповідачкою зобовязання сплатити визначені кошти у відшкодування вартості зелених насаджень на момент отри-мання нею 09 липня 2008 року державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 222737, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації держав-них актів на право власності на землю та право постійного користування зем-лею, договорів оренди землі. З цієї ж дати - 09 липня 2008 року - у міської ра-ди, прокурора виникло право не лише вимагати виконання ОСОБА_3 свого обовязку по сплаті коштів в дохід місцевого бюджету, але й звернутися в суд з відповідним позовом.

Оскільки строк позовної давності за заявленою у грудні 2013 року вимогою закінчився у липні 2012 року, у позові прокурора згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України належить відмовити саме з цієї підстави.

Верховний Суд України в абзаці третьому пункту 11 постанови Пленуму від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» розяснив, що випадку встановлення пропущення без поважної причини строку для звернення, суд в рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування по-зовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рі-шення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставо-ю для цього.

Згідно норм статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення у справі є неповне зясуван-ня судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обстави-нам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1-2, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ух-валено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витра-ти на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл су-дових витрат.

У даній цивільній справі, враховуючи звільнення позивача від сплати судо-вого збору та відмову йому у позові, судові витрати стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області Грабця Ігоря Несторовича задоволити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову прокурора м. Ірпеня Київської області ОСОБА_6 в інтересах держави в особі Бучанської міської ради Ки-ївської області до ОСОБА_3 про стягнення заборгова-ності по сплаті коштів в сумі 188367,73 гривень, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголо-шення, однак воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про-тягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: