АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 654/1027/15-ц Головуючий в І інстанції Сіянко В.М.
Номер провадження 22-ц/791/1520/15 Доповідач: Орловська Н.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 28 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Орловської Н.В.

Суддів: Майданіка В.В.

Бездрабко В.О.

при секретарі Павловській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину,

В С Т А Н О В И Л А :

27 березня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

До повноліття сина відповідач сплачував за рішенням суду аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходу.

З 2014 року син навчається в Одеському національному університеті ім. І.І.Мечникова на денній формі навчання економіко-правового факультету за спеціальністю правознавство.

Оскільки за період 2014-2015 роки нею сплачено за навчання сина 11660 грн., а відповідач ухиляється від утримання сина та не приймає участі у додаткових витратах, просила стягнути з відповідача на її користь понесені протягом 2014-2015 років додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 5830 грн.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2015 року позовні вимоги задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5830 грн. додаткових витрат на сина ОСОБА_4. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати. Зокрема зазначив, що не має можливості нести додаткові витрати в сумі 5830 грн., оскільки заробітної плати, яку він отримує у розмірі 1754,59 грн., не вистачить на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, оплату іпотечного кредиту у розмірі 581 грн. щомісячно, комунальних послуг, та ліків у разі потреби.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах, визначених 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду із позовом позивачка зазначала, що особливою обставиною є факт навчання неповнолітнього сина у вищому навчальному закладі за контрактом, умовами якого передбачена оплата за перший курс 11660 грн., які вона сплатила.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи із відповідача 1/2 частину сплачених позивачкою коштів суд першої інстанції виходив з того, що понесені позивачкою витрати на оплату навчання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами, а тому підлягають стягненню із відповідача.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

У відповідності до положень ст. 185 СК України встановлений обов'язок того з батьків, з кого присуджено сплату аліментів на дитину, брати участь і у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

При вирішенні вимог щодо стягнення додаткових витрат, суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи між Одеським національним університетом (ОНУ) ім. І.І.Мечникова, Херсонським навчально - консультативним пунктом (ХНКП) та ОСОБА_4 укладена угода від 01.09.2014р. про створення умов та надання послуг із підготовки фахівця з метою надання студентам додаткових послуг, пов'язаних із організацією та веденням у м. Херсоні навчального процесу викладачами ОНУ ім. І.І.Мечникова, оплата за перший рік складає 7060 грн. (а.с.12-13).

Договором № 03-2-004/2014 ОСОБА_3, як замовник, та ОНУ ім. І.І.Мечникова уклали договір про індивідуальну підготовку бакалавра та надання освітньої послуги студенту ОСОБА_4 на денній формі навчання за спеціальністю правознавство. Вартість послуги за перший рік складає 4600 грн. (а.с.17-18).

На підтвердження факту сплати вказаних коштів позивачка надала копії квитанцій (а.с.10-11).

Виходячи із характеру визначеної вказаними угодами платної освітньої послуги за спеціальністю правознавство та додаткової послуги, пов'язаної із дистанційним навчанням у Херсонському НКП, позивачкою не надані докази щодо наявності особливості обставин із розвитку здібностей неповнолітньої дитини та необхідності для цього отримувати зазначену платну освітню послугу.

За таких обставин вказане навчання не може розглядатись як додаткові витрати на дитину в розумінні положень ст.185 СК України.

Оскільки суд на вказані обставини справи уваги не звернув та свого висновку дійшов внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, ухвалене у справі рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову із викладених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 квітня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: