Справа № 128/352/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

30 квітня 2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого: судді Гриценко І.Г.,

при секретарі: Тихолаз Т.М.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці в режимі відеоконферензв'язку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Українського Державного підприємства поштового звязку Укрпошта в особі Вінницької дирекції «Укрпошта» про відшкодування моральної шкоди та заборону доступу громадянам до кореспонденції, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» про відшкодування моральної шкоди та заборону доступу громадянам до кореспонденції, у якому просив суд стягнути з відповідача на його користь 5000,00 грн. моральної шкоди, заборонити ОСОБА_4 і ОСОБА_5 доступ до його кореспонденції, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Позов мотивований тим, що позивач ОСОБА_1 з 2007 року відбуває покарання у Стрижавській виправній колонії №81. Основним шляхом спілкування із зовнішнім світом для позивача є листування та отримання кореспонденції через відділення «Укрпошта». В 2012 році позивач почав спілкуватися із ОСОБА_4, яка мешкає в м. Вінниці та працює разом із своєю сестрою ОСОБА_5 у 50-му поштовому відділенні «Укрпошта», яке розташоване в м. Вінниці по вул. Соборній,8. ОСОБА_6 була категорично проти спілкування її сестри ОСОБА_4 із позивачем. ОСОБА_4 неодноразово скаржилася позивачу на те, що її сестра ОСОБА_6 намагається перехоплювати їх листи. Лист позивача для ОСОБА_4 був викрадений ОСОБА_6 та використаний останньою для насмішок і приниження честі та гідності позивача. Загалом при їх спілкуванні зникло декілька листів і після припинення спілкування позивача із ОСОБА_4 позивач отримував листи від інших громадян у розпечатаному вигляді, а також пять листів повернулося відправнику, тому що під час пересилання їх розкрили.

В жовтні 2013 року позивачу надійшов лист, який був збоку розірваний та в ньому була відсутня шоколадка. В жовтні 2014 року також зник лист на імя позивача оголошеною вартістю 60,00 грн. На переконання позивача всі зникнення листів та їх пошкодження повязані з діями сестер ОСОБА_4, але доказів їх причетності до цього у позивача не має, тому він вважає, що за скоєне повинно відповідати підприємство «Укрпошта». Своїми неправомірними діями працівники «Укрпошта» завдали позивачу душевних страждань та переживань через те, що іншим особам стала відома інформація про особисте життя позивача, його почуття, через насмішки та перекручування змісту викрадених ними листів.

В судовому засіданні ухвалою суду від 06.04.2015 року було залишено без розгляду позовну вимогу ОСОБА_1 до Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» щодо заборони ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доступу до кореспонденції ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. підтримали повністю, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Представник відповідача заявлений позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, надала письмові заперечення на позовну заяву, які приєднані до матеріалів справи (а.с. 48-49).

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктами 3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації,час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що заподіяна йому моральна шкода полягає у душевних стражданнях, переживаннях через те, що в звязку зі знищенням та пошкодженням його листів іншим особам стала відома інформація про особисте життя позивача та його почуття, а також через насмішки та перекручування змісту викрадених ними листів.

Проте в судовому засіданні всупереч ст. 60 ЦПК України позивачем не доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, зокрема, позивачем не надано жодних доказів про моральні страждання позивача та ступінь моральних чи фізичних страждань або шкоди завданої його здоров'ю внаслідок неправомірних дій відповідача, а також не надано доказів щодо розміру моральної шкоди.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» 5000,00 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_1

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 10,11,57-60,88,209,212-216 ЦПК України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України,Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Українського Державного підприємства поштового звязку Укрпошта в особі Вінницької дирекції «Укрпошта» про відшкодування моральної шкоди .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: