Провадження № 22-ц/780/2251/15 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 40 23.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Поліщука М.А., Сушко Л.П.,

при секретарі: Ромашині І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області про захист честі, гідності та ділової репутації,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області про захист честі, гідності та ділової репутації.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що в ІНФОРМАЦІЯ_1 року та в ІНФОРМАЦІЯ_2 року відповідачем на дошці оголошень, розташованій біля приміщення Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області за адресою: вул. Леніна, 67, с. Любарці Бориспільського району Київської області було розміщено випуски НОМЕР_1 та НОМЕР_2 «стінгазети Любарецької сільської ради» з публікаціями, які порочать його честь та гідність і ділову репутацію.

Позивач зазначав, що поширена відповідачем інформація є недостовірною. Він є депутатом Любарецької сільської ради, а через поширену інформацію втрачається довіра виборців до нього та потребує постійного спростування такої інформації перед ними. Внаслідок розповсюдження відповідачем неправдивої інформації позивач втратив спокій, відчував моральні страждання, змушений був пояснювати і спростовувати брехню перед близькими людьми, співробітниками, знайомими, діловими партнерами і депутатами Любарецької сільської ради.

Враховуючи викладене, просив визнати недостовірними, та такими, що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію позивача, відомості, викладені у стінгазетах Любарецької сільської ради НОМЕР_1 та НОМЕР_2, зобов'язати Любарецьку сільську ради Бориспільського району Київської області спростувати відомості, поширені відповідачем в ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ІНФОРМАЦІЯ_2 року у стінгазетах НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року та НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, шляхом їх розміщення на дошці біля приміщення Любарецької сільської ради Бориспільського району київської області за адресою: вул.Леніна, 67, с. Любарці Бориспільського району Київської області, у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом публікації офіційного вибачення відповідача перед позивачем не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Посилався на те, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами визнано той факт, що в ІНФОРМАЦІЯ_1 року та в ІНФОРМАЦІЯ_2 року на території с. Любарці Бориспільського району Київської області, в тому числі на дошці оголошень, розташованій біля приміщення Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області за адресою: вул.Леніна, 67, с.Любарці Бориспільського району Київської області було розміщено випуски НОМЕР_1 та НОМЕР_2 «стінгазети Любарецької сільської ради».

Судом першої інстанції встановлено, що у випуску НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1 року зазначено наступне: «Про те засідання виконкому написала навіть газета «Ринок Бориспіль», журналісту якої, ОСОБА_3 за цю статтю заплатив ОСОБА_2, тому що задарма матеріали готувати ніхто не буде, такий зараз настав час… Чомусь не відображено у статті виступи членів виконкому про те, що свого часу цим горе-підприємцем були викуплено за смішні ціни, а дещо просто забрано: млин, олійниця, столова, танцювальна площадка та майже всі залізобетонні вироби з території села, вирізав тепличне господарство, цех по виготовленню трав'яної муки…» (а.с.10).

У випуску НОМЕР_2 за ІНФОРМАЦІЯ_2 року зазначено: «…славнозвісні депутати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не можуть заспокоїтися через свої незайнятість пошуком хліба насущного, та не можуть змиритися із закриттям бару, а ще переживають, чи не украв голова чогось без них. В ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ми вже описували ситуацію з газетою «Ринок Бориспіль», про замовні статті від ОСОБА_2….Все можуть гроші. І де їх беруть ці два депутати, якщо ніде не працюють» (а.с.14,16).

За змістом ч.1 ст. 28, ч.4 ст. 32 Конституції України та ч.1 ст. 270 Цивільного кодексу України кожен має право на повагу до його гідності та честі, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно ч. 4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У пунктах 15 та 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, якої шкоди завдає особистим немайновим правам.

Відповідно до статті 277 ЦК України оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача не є предметом судового захисту та їх не можна перевірити на предмет відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що поширена інформація за своїм змістом порушує особисті немайнові права позивача, тобто завдає шкоди його особистим немайновим благам: його честі, гідності та діловій репутації, однак прийшов до вірного висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено, що інформація поширена саме відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апелянта не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає матеріалам справи, ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права і повинно залишатися без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: