У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Леміш О.М,

при секретарі судового засідання Химинець О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця відділу прримусового виконання рішень про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1Ю , у праві виїзду громадянина України за кордон,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з даним поданням посилаючись на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження № 45761641 щодо стягнення коштів з ОСОБА_1 (м. їршава, вул. Шкільна, 1/26), ід. номер НОМЕР_1, на користь держави, юридичних та фізичних осіб у складі 10 виконавчих документів на загальну суму 1 701 803 грн. 44 коп., в тому числі заборгованої заробітної плати. З метою належного виконання виконавчих документів зведеного виконавчого провадження, державними виконавцями вжито ряд заходів примусового характеру, а саме:

16.01.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника.

17.04.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 здійснено виїзд по місцю проживання боржника, а саме за адресою м. Іршава. вул. Шкільна. 1/26. Відповідно до акту державного виконавця від 17.04.2015 року, боржником по місцю проживання не надано в добровільному порядку майно для його опису й арешту.

Державними виконавцями відділу ПВР неодноразово надсилались запити до реєструючих установ з метою виявлення майна боржника та до Державної податкової служби України з метою отримання реквізитів рахунків відкритих на ім'я боржника.

Згідно відповідей отриманих відділом ПВР з реєструючих установ встановлено відсутність зареєстрованого за боржником нерухомого, а також коштів, на які можна звернути стягнення в погашення даних виконавчих документів.

Згідно інформаційного повідомлення Центру ДАІ 2106 № 111 від 11.02.2015 року, за боржником ОСОБА_1 зареєстровано відповідні транспортні засоби, які постановою головного держвиконавця відділу ПВР управління ДВС ГУ юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 від 19.02.2015 року оголошено в розшук.

24.06.2015 року відділом ПВР до Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордслужби України надіслано запит з проханням надати інформацію про факти перетину Державного кордону України громадянина України ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1).

10.07.2015 року до відділу ПВР надійшла відповідь з Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордслужби України від 24.06.2015 року за № 1765/6, з якої вбачається факт регулярного перетину боржником державного кордону України. Отже, факт ухилення боржника від виконання судових рішень беззаперечний.

На підставі вищенаведеного державний виконавець просить встановити тимчасове обмеження боржнику у праві виїзду громадянина України за кордон.

Заявник просив розглянути подання без участі представника ДВС Ужгородського МРУЮ.

У судове засідання сторони не зявились, а тому суд розглянув заяву у їх відсутності.

Дослідивши матеріали подання, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Як вбачається з поданих матеріалів, останні не містять жодних доказів ухилення ОСОБА_1Ю від виконання його зобов'язань, зокрема, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження з вимогою про добровільне виконання зобов'язань, докази одержання ним документів, що виносились у процесі здійснення виконавчого провадження, як це передбачено вимогами ч. 5 ст. 25, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», а також інші докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1Ю ухиляється від сплати боргу.

Саме по собі посилання на заборгованість за виконуваними судовими рішеннями та реальна можливість виїзду за кордон не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 210, 293, 377-1 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу прримусового виконання рішень про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1Ю , у праві виїзду громадянина України за кордон відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий О.М Леміш