БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/8990/14-ц
провадження № 2/361/205/15
РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді:Петришин Н.М.,
при секретарі: Масловській А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, разом зі своїм неповнолітнім сином, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивачці на праві власності належить вищезазначена квартира згідно Договору купівлі-продажу квартири від 20.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6 20.06.2008 року, реєстровий №3873.

У вказаній квартирі також зареєстрований відповідач, ОСОБА_4. На момент укладення Договору купівлі-продажу квартири сторони перебували у шлюбі, однак рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2014 року шлюб між ними розірвано.

Посилаючись на те, що відповідач у спірній квартирі не проживає з 23 серпня 2013 року, тобто більше року, просила визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, спірною квартирою, та зняти з реєстрації у вказаній квартирі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 доводи позову підтримав та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема, через оголошення в пресі.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 09 лютого 2002 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Під час перебування у шлюбі, між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладено Договір купівлі-продажу квартири від 20.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_6 20.06.2008 року, реєстровий №3873.

Згідно вищевказаного договору ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_2. При цьому, ОСОБА_4 надав свою письмову, нотаріально засвідчену, згоду на придбання дружиною зазначеної квартири.

Матеріалами справи підтверджено, що у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх син - ОСОБА_5

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 60 СК України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

На підставі ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Отже, законодавством презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі.

Таким чином, судом встановлено, що спірну квартиру позивачем придбано під час перебування у зареєстрованому шлюбі, при цьому, не надано доказів визнання даної квартири особистою приватною власністю позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 319, ч. 2 ст. 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Сама по собі тимчасова відсутність власника за місцезнаходженням належного йому майна не є встановленою законом підставою для позбавлення його права користування житлом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що до відповідача не підлягають застосуванню вимоги ч. 2 ст. 405 ЦК України, а права позивача не підлягають захисту в обраний нею спосіб, тому у задоволенні позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом та зняття його з реєстрації необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 11, 57-60, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Петришин Н. М.