Єдиний унікальний номер 725/209/15-ц
Номер провадження 2/725/52/15
22.04.2015 року. Першотравневий районний суд м.Чернівці
головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.
при секретарі Бакун Л.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, припинення спільної сумісної власності, визначення частки у спільній частковій власності та встановлення порядку користування житловим приміщенням ,-
Позивачка ОСОБА_1 в січні 2015 року звернулась до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом до відповідача ОСОБА_2
Посилалась на те, що перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 09 лютого 1991 року по 09 червня 2009 року. Від цього шлюбу у них є малолітня дитина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
02 серпня 2003 року, тобто в період зареєстрованого шлюбу з відповідачем, ними за спільні кошти на ім'я відповідача була придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 64,60 кв.м., в тому числі житловою площею 35,90 кв.м.
Останнім часом у них з відповідачем почали виникати суперечки щодо користування спільною квартирою та рівності часток у ній, у звязку з чим, вона бажає припинити право спільної сумісної власності на спільне майно.
Просила визнати квартиру АДРЕСА_2 в
м.Чернівці об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3; право спільної сумісної власності на вказану квартиру припинити; визнати за нею та ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальної частки даної квартири кожному та встановити порядок користування квартирою.
Розгляд справи відбувався у відсутність сторін, які в судове засідання не зявилися, незважаючи на те, що були повідомлені судом про дату, місце та час слухання справи.
Позивачка надала заяву, у якій судове засідання просила провести у її відсутність. Позов підтримала у повному обсязі. У разі відсутності відповідача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Причини неявки в судове засідання відповідача ОСОБА_2 суду не відомі.
Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивачка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317 ЦК України.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.
Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.
Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.
Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.02.1991 року по 09 червня 2009 року (а.с.5,7).
За час перебування у шлюбі, сторонами придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 64,60 кв.м., в тому числі житловою площею 35,90 кв.м. Квартира складається з коридору 168-1 площею 11.60 кв.м., житлової кімнати 168-2 площею 11.10 кв.м., комори 168-3 площею 1.00 кв.м., ванної кімнати 168-4 площею 2.60 кв.м., вбиральні 168-5 площею 1.00 кв.м., житлової кімнати 168-6 площею 8.80 кв.м.,кухні 168-7 площею 8.60 кв.м., вбудованої шафи 168-8 площею 0.50 кв.м., житлової кімнати 168-9 площею 16.00 кв.м.
Незважаючи на те, що квартира придбана в період зареєстрованого шлюбу сторін, власником майна зазначено лише відповідача ОСОБА_2 (а.с.8-10).
За ст.22 КпШС, який діяв на момент придбання подружжям ОСОБА_2 спірної квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Аналогічні положення містяться й в ст.60 Сімейного кодексу України, згідно якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
Окрім цього, ч.3 ст.368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом
Таким чином, виходячи з наведених вище вимог закону, квартира АДРЕСА_3 є спільною сумісною власністю сторін, оскільки була придбана подружжям ОСОБА_2 під час шлюбу.
Як вбачається із вимог ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Таким чином, виходячи із принципу рівності часток кожного із співвласників спільного сумісного майна, суд вважає, що частка кожного із подружжя ОСОБА_2, які є сторонами у справі, складає по 1/2 квартири АДРЕСА_1.
Поряд із цим, судом встановлено, що сторони й надалі проживають разом у спірній квартирі, однак так і не дійшли згоди щодо прядку користування житлом.
Згідно ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим, виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.
Окрім цього, згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року, які містяться у постанові №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі не можливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями 9квартирами, кімнатами) такого будинку. у цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор, тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.
Так, у своєму позові позивачка ОСОБА_1 запропонувала порядок користування спільною з відповідачем квартирою. При цьому нею було враховано те, що разом з нею проживає їх з ОСОБА_2 спільна неповнолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
Оскільки відповідач в судове засідання не зявився, суд виходить із запропонованого позивачкою порядку користування квартирою №168 в будинку №279 по вул.Руській в м.Чернівці, враховуючи при цьому також і ту обставину, що разом із позивачкою проживає малолітня донька сторін ОСОБА_3, 27.09.2012 р.н.(а.с.6).
Згідно ст.372 ч.3 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Враховуючи наведені вище вимоги закону, суд вважає, що право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 слід припинити.
Керуючись ст.ст.355, 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 58, 60, 64, 88, 130, 174, 208, 209, 212-215, 218,224-228 294 ЦПК України суд,-
Визнати квартиру АДРЕСА_2 в
м.Чернівці загальною площею 64,60 кв.м., в тому числі житловою площею 35,90 кв.м. об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Право спільної сумісної власності на квартиру№168 в будинку №279 по вулиці Руській в м.Чернівці припинити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_4, загальною площею 64,60 кв.м., в тому числі житловою площею 35,90 кв.м.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_4, загальною площею 64,60 кв.м., в тому числі житловою площею 35,90 кв.м.
Встановити наступний порядок користування квартирою №168 в будинку №279 по вулиці Руській в м.Чернівці:
· виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату 168-6 площею 8.80 кв.м. та житлову кімнату 168-9 площею 16.00 кв.м.;
· виділити ОСОБА_2 в користування житлову кімнату 168-2 площею 11.10 кв.м.;
· коридор 168-1 площею 11.60 кв.м., комору 168-3 площею 1.00 кв.м., ванну кімнату 168-4 площею 2.60 кв.м., вбиральню 168-5 площею 1.00 кв.м., кухню 168-7 площею 8.60 кв.м., вбудовану шафу 168-8 площею 0.50 кв.м залишити в загальному користуванні.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич