Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/368/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Березій Ю. А.
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

Іменем України

03.02.2015 Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого судді - Кіселика С.А. суддів - Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кравченко Я.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків.

Зазначав, що з лютого 1997 року по грудень 2013 року він пропрацював на Смолінській шахті Державного підприємства "Східний Гірничо - збагачувальний комбінат" (далі по тексту ДП «СхідГЗК» на посадах дорожньо - колійного робітника та гірничого робітника очисного забою, та виконував роботу з шкідливими умовами праці. Праця в таких умовах призвела до того, що позивач почав часто хворіти і 22 серпня 2014 року ЛЕК УкрНДІ проммед було встановлено діагноз: вібраційна хвороба другого ст. від комбінованої дії загальної та локальної вібрацій з синдромом вегетативно - сенсорної полінейронопатії у поєднанні з вираженим полірадикулярним синдромом з двостороннім плече лопатковим пері артрозом (ПФС другого ст.), з остеоартрозом в поєднанні з пері артрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого - другого ст.), трофічними розладами на кістях; хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легенів першої ст.); ЛН першого ст., і, що його захворювання є професійними. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09 вересня 2014 року встановлені причини захворювання, це: тривалий час роботи в умовах виробничих факторів таких, як: вібрація та пил. Висновком МСЕК від 16 вересня 2014 року визначено втрату 60 % професійної працездатності з 12.09.2014 року, та встановлено йому 3 групу інвалідності. Вважає, що відповідач не забезпечив санітарно-гігієнічні умови праці, які попереджають виникнення професійних захворювань. Порушенням умов праці відповідач завдав йому моральну шкоду, яка полягає у відчутті постійного болю у суглобах хрускіт у них при рухах, утруднення ходи, задишку після помірно фізичного навантаження, підвищення АТ, головний біль, набряки на кінцівках, моральних стражданнях с приводу необхідності постійного лікування, необхідності постійного догляду за ним та усвідомлення відсутності надії на видужання у майбутньому. Просив суд стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків 30000 грн. (а.с.1 - 2).

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП "СхідГЗК" на користь ОСОБА_2 15000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я, а також на користь держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.(а.с.48 - 50).

В апеляційній скарзі ДП "СхідГЗК" просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення яким в позові відмовити. (а.с. 57 - 58).

Апелянт зазначив, що судом першої інстанції не було враховано рекомендації викладені у постанові пленуму Верховного суду України від 25.05.2001 року №5. Не взято до уваги, що під час укладання трудового договору підприємство проінформувало позивача під розписку про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних шкідливих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров'я та про право працівника на пільги та компенсації за роботу в таких умовах. Безоплатно забезпечувало лікувально - профілактичним харчуванням, молоком, газованою солоною водою, та інше. Позивачем не надано доказів порушення відповідачем вимог ст. 153 КЗпП України та наявності вини підприємства у отриманні позивачем професійного захворювання. Крім того визначаючи розмір моральної шкоди суд не врахував вимоги розумності та справедливості і значно завищив розмір відшкодування моральної шкоди.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи ( а.с. 67,68), в судове засідання не з'явились.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга ДП "СхідГЗК" задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(зі змінами) надано роз'яснення про те, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимаги від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 працював на Смолінській шахті ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат на посадах дорожньо - колійного робітника та гірничого робітника очисного забою, та виконував роботу з шкідливими умовами праці. За час роботи захворів на професійне захворювання і висновком обласної МСЕК від 16 вересня 2014 року йому визначено втрату 60 % професійної працездатності, з 12.09.2014 року та встановлено позивачу 3 групу інвалідності.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 втратив працездатність у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло в результаті дії негативних виробничих факторів під час виконання ним трудових обов'язків.

Такий висновок суду підтверджується матеріалами справи і дана обставина відповідачем не оспорюється.

Відповідач, як роботодавець, не забезпечив безпечних умов праці, гігієнічних регламентів та нормативів і зобов'язаний відшкодувати позивачу завдану ушкодженням здоров'я моральну шкоду.

Доводи представника відповідача щодо відсутності вини підприємства у настанні негативних наслідків, які полягають у отриманні позивачем хронічного захворювання є безпідставними, оскільки, як вбачається із Акту розслідування причин винекнення хронічного професійного захворювання рівень запиленості повітря робочої зони та рівень вібрації на робочому місці позивача не відповідав встановленій нормі. А отже, висновок суду про доведеність факту настання моральної шкоди та наявність правових підстав для покладення обов'язку по її відшкодуванню на ДП "СхідГЗК" відповідає обставинам справи і узгоджується з нормами чинного трудового законодавства, зокрема, статтями 153, 237-1 КЗпП України та ґрунтується на доказах.

Так, за даними медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу- Українського НДІ промислової медицини (м. Кривий Ріг) від 22 серпня 2014 року ОСОБА_2 встановлено професійний характер захворювання. Згідно з актом розслідування від 09 вересня 2014 року причиною професійного захворювання позивача є тривалий термін праці під впливом шкідливих виробничих факторів, обумовлених технологічним процессом на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК» ( вібрації, пилу) (а.с. 7 - 8).

Встановлення ОСОБА_2 Кіровоградським обласним бюро медико - соціальної експертизи 60% втрати професійної працездатності та визнання його інвалідом третьої групи у зв'язку з професійним захворюванням підтверджено відповідними довідками від 16 вересня 2014 року до акта огляду МСЕК та про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (а.с.9).

Таким чином, висновок про наявність у позивача права вимагати від ДП "Схід ГЗК" відшкодування моральної шкоди не спростовується доводами, на які посилався відповідач, заперечуючи проти позову.

Ст.237-1 КЗпП України передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди в обраний ним спосіб, зокрема, шляхом повернення вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру і обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь позивача 15 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, суд відповідно до положень ч.3 ст.23 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України врахував наведені позивачем конкретні обставини, що свідчать про його моральні страждання, їх глибину та тривалість, значне погіршення стану здоров'я, тяжкість і істотність вимушених змін у житті після встановлення йому ІІІ групи інвалідності та втрати 60 % працездатності внаслідок професійного захворювання, яке виникло через роботу протягом тривалого часу в особливо важких та шкідливих умовах праці, характер порушення прав позивача.

Ураховуючи наведене, практику Європейського суду з прав людини щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди, положення ст. 3 Конституції України, згідно якої найвищою соціальною цінністю України є людина, її життя і здоров'я, колегія суддів вважає, що рішення суду щодо розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_2, в сумі 15 000 грн., є законним та обґрунтованим.

Такий розмір моральної шкоди відповідає встановленим обставинам справи та вимогам ч.3 ст.23 ЦК України, ст.237-1 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги відповідача цих висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" відхилити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: