№ 2/0202/1056/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 березня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Чумак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» про стягнення компенсації за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовом до Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» про стягнення компенсації за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 18.08.2014 року відповідач видав наказ про її звільнення у зв'язку і закінченням строку дії трудового договору та при звільненні їй було виплачено тільки 1 740, 55 грн. заробітної плати. Наголошувала, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року був встановлений розмір заробітної плати 5 365 грн. 03 коп., з розрахунку посадового окладу в розмірі 2 869 грн., а наказ № 409-о від 06.06.2013 року, яким був визначений інший розмір заробітної плати, рішенням суду визнаний незаконним. На момент видання наказу про її звільнення, відповідач повинен був їй надати відпустку, яка фактично не була надана, та відповідно компенсація не була виплачена. Посилаючись на ст. 116, 117 КзПП України, з врахування заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь компенсацію при затримці розрахунку при звільненні в розмірі 38 150 грн. 40 коп.

В судове засідання з'являвся позивач, яка підтримала викладені в позовній заяві обставини та вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Також в судове засідання з'являвся представник відповідача, який позовні вимоги не визнав. В судове засідання, призначене на 04 березня 2015 року не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з витягом з наказу № 576-о від 18.08.2014 року ОСОБА_1, кандидата медичних наук, доцента кафедри фтизіатрії 31.08.2014 року за п. 2 ст. 36 КЗпП України було звільнено у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, згідно розрахункового листа за серпень 2014 рік при звільненні ОСОБА_1 за 10 відпрацьованих днів була виплачена заробітна плата в розмірі 1740 грн. 55 коп., з розрахунку окладу в розмірі 2 377 грн.

Наказом Державного закладу «Дніпропетровська медична академія міністерства охорони здоров'я України» № 409-о від 31.08.2013 року ОСОБА_1, кандидату медичних наук, доценту кафедри фтизіатрії встановлено з 01.01.2013 року оклад в розмірі 2 377 грн. 00 коп. в місяць, доплата за науковий ступінь у розмірі 356 грн. 55 коп. на місяць, доплату за лікувально-діагностичну роботу в розмірі 1 888 грн. 55 коп. в місяць, доплату за роботу із шкідливими умовами праці в розмірі 285 грн. 23 коп. в місяць, надбавку за вислугу років в розмірі 237 грн. 70 коп.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року наказ Державного закладу «Дніпропетровська медична академія міністерства охорони здоров'я України» № 409-о від 31.08.2013 року визнано незаконним.

Зазначеним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2013 року встановлено, що заробітна плата ОСОБА_1 повинна розраховуватись із окладу в розмірі 2 869 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній праві, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 до Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» про визнання незаконними недоплати заробітної плати та стягнення недоплаченої суми за трудовим договором задоволено частково. Визнано незаконною фактичну недоплату Державним закладом «Дніпропетровська медична академія охорони здоров'я України» заробітної плати ОСОБА_1 за червень 2013 року та липень 2013 року. Стягнуто з Державного закладу «Дніпропетровська медична академія охорони здоров'я України» на користь ОСОБА_1 ненараховану заробітну плату за червень 2013 року в розмірі 511 грн. 05 коп., ненараховану суму матеріальної допомоги на оздоровлення за липень 2013 року в розмірі 492 грн., а всього на суму в розмірі 1 003 грн. 05 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зазначеним рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року встановлено, що розмір заробітку за один робочий день складає 298 грн. 05 коп.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, суд вважає позовні вимоги законними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем при звільненні не були виплачені в повному обсязі належні ОСОБА_1 суми, тому відповідач зобов'язаний виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки.

Наданий позивачем розрахунок про стягнення з відповідача 38 150 грн. 48 коп. є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 381 грн. 48 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 79, 208, 209, 212-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» про стягнення компенсації за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 38 150 (тридцять вісім тисяч сто п'ятдесят) грн. 48 (сорок вісім) коп.

Стягнути з Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» на користь держави судовий збір в розмірі 381 (триста вісімдесят одну) грн. 50 (п'ятдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда