Справа № 603/227/15-ц
Провадження №2-о/603/17/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2015 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

при секретарі Бішко І.М.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Криницької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_2, ТДВ «Криницька Агропромтехніка», КП Монастириське РБТІ

про встановлення факту набуття права власності за набувальною давністю

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Монастириського районного суду Тернопільської області з заявою, в якій просить встановити факт добросовісного заволодіння та відкритого, безперервного володіння більше десяти років нею квартирою АДРЕСА_2 Тернопільської області, а також встановити факт набуття за нею права власності за набувальною давністю на 2-х кімнатну квартиру №2 з надвірними будівлями, яка розташована на першому поверсі одноповерхового будинку АДРЕСА_2 загальною площею 57,5 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., до якої входить:2-1 коридор площею 3,0 кв.м., 2-2 коридор площею 8.1 кв.м., 2-3 кімната площею 18,5 кв.м., 2-4 кімната площею 17,9 кв.м., 2-5 кухня площею 10,0 кв.м., 1/4 частина сараю «Б» площею 10,0 кв.м.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 1988 року проживає та користується квартирою №3, будинку по АДРЕСА_2 Тернопільської області. Дана квартира була надана її батькові, ОСОБА_3, Криницьким ВП «Агропромтехніка» в 1983 році.

Відповідно до рішення Криницької сільської ради народних депутатів від 01.06.1993 року №32 вирішено встановити факт належності та визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за Криницьким ВП «Агропромтехніка».

Згідно протоколу №81 засідання профкому Криницького ВП «Агропромтехніка» від 07.02.1995 року ОСОБА_3 просив виділити йому додатково житлову площу в будинку де проживав ОСОБА_4, яку також хотів ОСОБА_5, а тому було вирішено по згоді між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розділити квартиру №2 виділивши ОСОБА_3 кімнату, коридор, кладову, тамбур. З цього часу заявник також почала користуватись кімнатою, коридором, кладовою, тамбуром квартири АДРЕСА_2

На даний час квартирі №3 та виділення кімнатам квартири №2 у сільській раді в по господарських книгах та КП Монастириському РБТІ присвоєно єдиний номер №2.

Також в заяві вказує, що ВАТ «Криницька Агропромтехніка» була створена на базі Криницького ВП «Агропромтехніка». Згідно роздруківки з Єдиного Державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців ВАТ «Криницька Агропромтехніка» була зареєстрована 30.09.1996 року та припинила свою діяльність 28.04.2011 року. Правонаступником ВАТ «Криницька Агропромтехніка» є ТДВ «Криницька Агропромтехніка».

Згідно відповіді Фонду Державного майна України, Регіонального відділення фонду Державного майна України по Тернопільській області від 20.02.2015 року, вказано, що відповідно з матеріалами інвентаризації майна Криницького виробничого підприємства «Агропромтехніка», проведеної на момент приватизації, станом на 01.07.1996 року, на балансі підприємства житловий будинок по АДРЕСА_2 Монастириського району не обліковувався. Вказаний будинок не увійшов і до статутного капіталу ВАТ «Криницька Агропромтехніка».

Згідно повідомлення Криницької сільської ради від 13.02.2015 року, будинок АДРЕСА_2 с.Криниця на балансі Криницької сільської ради не знаходиться. За наявними у сільській раді даними квартири АДРЕСА_3, перебувають у приватній власності громадян. Власником квартири №1 є ОСОБА_6, а власником квартири №4 є ОСОБА_7.

На адвокатський запит Монастириським РЕМ, надано відповідь про те, що з ОСОБА_3 було укладено договір про користування електричною енергією в с.Криниця, що підтверджує факт користування вказаними квартирами.

В 2012 році її батько, ОСОБА_3 помер та заявник вважає, що вона являється спадкоємцем за законом першої черги як дочка. Спадщину вона прийняла, оскільки на час смерті проживала разом із батьком.

Ні на час ліквідації Криницького ВП «Агропромтехніка», ні на даний час, квартири АДРЕСА_4 до комунальної власності територіальної громади с.Криниця не були передані.

Також заявник в заяві зазначає, що вона відкрито, більше десяти років, користується 2-х кімнатною квартирою АДРЕСА_2 загальною площею 57,5 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., до якої входить: 2-1 коридор площею 3,0 кв.м., 2-2 коридор площею 8,1 кв.м., 2-3 кімната площею 18,5 кв.м., 2-4 кімната площею 17,9 кв.м., 2-5 кухня площею 10,0 кв.м., 1/4 частина сараю «Б» площею10,0 кв.м.

Коли її батько, а в подальшому вона, почали користуватись вказаними квартирами, вони знали, що в майбутньому зможуть отримати у власність вказане житло в порядку приватизації, оскільки закон надавав їм таке право. Проте у зв'язку із ліквідацією власника (Криницьке ВП «Агропромтехніка») вказаних квартир, і у зв'язку з тим, що вони не були передані на баланс правонаступнику чи територіальній громаді, вони були позбавлені можливості оформити право власності на спірні квартири. Інших членів родини які претендують на вказане майно немає.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, представником позивача через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності заявника, заявлені вимоги підтримують повністю з підстав зазначених в заяві, просять їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Криницької сільської ради в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заявлених вимог не заперчує.

Представник заінтересованої особи ТДВ «Криницька Агропромтехніка» в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує

Представник заінтересованої особи КП Монастириське РБТІ в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог заявника з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 52 років помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданого Криницькою сільською радою Монастириського району Тернопільської області 27.12.2012 року.

Родинні відносини між заявником та померлим ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого 16.06.1988 року (а.с.29), згідно записів якого померлий ОСОБА_3 був батьком ОСОБА_1 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 виданого 04.03.2011 року (а.с.28), згідно якого заявник змінила своє дошлюбне прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Ще за життя ОСОБА_3 в 1983 році Криницьким ВП «Агропромтехніка» була надана квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення Криницької сільської ради народних депутатів від 01.06.1993 року №32 (а.с.13) вирішено встановити факт належності та визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за Криницьким ВП «Агропромтехніка».

Згідно протоколу №81 засідання профкому Криницького ВП «Агропромтехніка» від 07.02.1995 року (а.с.12) було вирішено по згоді між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розділити квартиру №2 виділивши ОСОБА_3 кімнату, коридор, кладову, тамбур.

З цього часу заявник також почала користуватись кімнатою, коридором, кладовою, тамбуром квартири АДРЕСА_2, що підтверджується по господарським обліком, особовий рахунок НОМЕР_4 (а.с.21).

Згідно роздруківки з Єдиного Державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців ВАТ «Криницька Агропромтехніка» була зареєстрована 30.09.1996 року та припинила свою діяльність 28.04.2011 року. Правонаступником ВАТ «Криницька Агропромтехніка» є ТДВ «Криницька Агропромтехніка».

Згідно відповіді Фонду Державного майна України, Регіонатьного відділення фонду Державного майна України по Тернопільській області №18-08-00637 від 20.02.2015 року (а.с.7), вказано, що відповідно з матеріалами інвентаризації майна Криницького виробничого підприємства «Агропромтехніка», проведеної на момент приватизації, станом на 01.07.1996 року, на балансі підприємства житловий будинок по АДРЕСА_2 Монастириського району не обліковувався.

Згідно повідомлення Криницької сільської ради від 13.02.2015 року, будинок АДРЕСА_2 с.Криниця на балансі Криницької сільської ради не знаходиться. За наявними у сільській раді даними квартири АДРЕСА_3, перебувають у приватній власності громадян. Власником квартири №1 є ОСОБА_6, а власником квартири №4 є ОСОБА_7.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст. 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна. Відповідачем у таких справах є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна.

У даному випадку попередній власник майна - ВАТ «Криницька Агропромтехніка», яка була створена на базі Криницького ВП «Агропромтехніка» припинила свою діяльність і на балансі підприємства житловий будинок по АДРЕСА_2 Тернопільської області не обліковувався. Вказаний будинок не увійшов і до статутного капіталу ВАТ «Криницька Агропромтехніка». Також даний будинок на балансі Криницької сільської ради не знаходиться. Право власності на спірне нерухоме майно не зареєстровано ні за ким.

Таким чином, належний відповідач у справі про набуття права власності за набувальною давністю на квартири відсутній.

У разі відсутності відповідача і спору розгляд справи про набуття права власності за набувальною давністю може бути здійснено в окремому провадженні, виходячи з наступних мотивів.

Як випливає із Аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ зробленого суддею Верховного Суду України Григорєвою Л.І., аналізуючи норми чинного законодавства вбачається, що розгляд таких справ за відсутності відповідача і спору може бути здійснено в окремому провадженні. По-перше, у ст. 344 ЦК, частиною четвертою якої прямо передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду, не зазначено, що до суду потрібно звертатися саме з позовом, як це визначено у ст. 392 ЦК. По-друге, відповідно до ст. 234 ЦПК в окремому провадженні розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно зі ст. 256 ЦПК, крім конкретно перелічених фактів, що мають юридичне значення, - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно зі ст. 19 Закону № 1952-ІУ підставою для державної реєстрації прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили. Таким рішенням суду може бути як рішення про набуття права власності за набувальною давністю, ухвалене за результатами розгляду справи в позовному провадженні, так і рішення суду про встановлення факту набуття права власності за набувальною давністю, ухвалене за результатами розгляду справи в окремому провадженні, за наявності необхідних підстав для такого набуття - добросовісного, відкритого і безперервного володіння майном продовж певного строку, про які має бути зазначено в мотивувальній частині.

Аналогічної думки притримується й Апеляційний суд Тернопільської області, про що зазначив у своїй ухвалі від 10.04.2014 року (справа №596/2853/13-ц, 596/567/13-ц).

Частиною 4 статті 344 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Таким рішенням може бути як рішення про набуття права власності за набувальною давністю, ухвалене за результатами розгляду у позовному провадженні, так і рішення суду про встановлення факту набуття права власності за набувальною давністю, ухвалене за результатами розгляду справи в окремому провадженні, за наявності необхідних підстав для такого набуття - добросовісного, відкритого і безперервного володіння майном впродовж певного строку.

Відповідно до частини 1 статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року в пункті 9 роз'яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільного кодексу України.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 Цивільного кодексу України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України).

Згідно роз'яснень, що містяться в абз.7, 28, 29 п.6 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року, добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

При вирішенні спорів, пов'язаних із виникненням і припиненням права власності, судам слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Відповідно до Аналізу деяких питань застосування судами законодавства пр право власності при розгляді цивільних справ зробленого суддею ВСУ Григорєвою Л.І. набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викраденння, шахрайство). По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до свого власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги. І по-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є).

Так, судом встановлено, що заявник добросовісно заволоділа вказаним майном і не знала, що в подальшому в неї будуть відсутні підстави для набуття за нею права власності, оскільки власник квартир, ВАТ «Криницька Агропромтехніка», яка є правонаступником Криницьке ВП «Агропромтехніка» припинила свою діяльність; заявник відкрито користувалась вказаним майном, про що свідчать довідки, які знаходяться в матеріалах справи та виписка з погосподарської книги, користувалась даним майном відкрито, не переховуючись, здійснювала оплату за електроенергію за особовим рахунком НОМЕР_5 вчасно, що підтверджується інформацією наданою ВАТ «Тернопільобленерго» Монастириський район електромереж №141 від 19.02.2015 року (а.с.8), що підтверджує факт користування вказаними квартирами; з врахуванням роз'яснень, які містяться в п. 8 Перехідних положень ЦК України, щодо підрахунку строку набувальної давності, на час ухвалення рішення в даній справі та зважаючи на роз'яснення дані судам у пункті 11 згаданої вище постанови № 5 від 07.02.2014 року, строк її добросовісного відкритого, безперервного володіння цим нерухомим майном склав понад 11 років., тобто постійно там проживала, була зареєстрована та користувалась даними квартирами.

Щодо незаконного володіння та користування позивачем вказаним нерухомим майном ніким вимог не ставилося.

Доказів визнання спадщини відумерлою відповідно до ст. 1277 ЦК України та ухвалення такого судового рішення органом місцевого самоврядування не подано.

На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги заяви ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення її вимог не порушує невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси будь-яких осіб та вважає за можливе визнати за нею право власності за набувальною давністю на нерухоме майно.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту набуття права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Встановити факт добросовісного заволодіння та відкритого, безперервного володіння більше десяти років ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_2 Монастириського району Тернопільської області.

Встановити факт набуття за ОСОБА_1 права власності за набувальною давністю на 2-х кімнатну квартиру №2 з надвірними будівлями, яка розташована на першому поверсі одноповерхового будинку АДРЕСА_2 Тернопільської області загальною площею 57,5 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., до якої входить:2-1 коридор площею 3,0 кв.м., 2-2 коридор площею 8.1 кв.м., 2-3 кімната площею 18,5 кв.м., 2-4 кімната площею 17,9 кв.м., 2-5 кухня площею 10,0 кв.м., 1/4 частина сараю «Б» площею 10,0 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян