Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Юровська Г.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», третя особа -

ОСОБА_3, про визнання кредитного договору нікчемним,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі - ПАТ «ВіЕс Банк») звернулося до суду з позовом, в якому зазначало, що 10 листопада 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № KF53620, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 200 тис. грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23,00 % річних з кінцевим терміном повернення 09 листопада 2013 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором

10 листопада 2008 року між банком та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 136,70 кв. м, житловою площею 80,70 кв. м, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1, Мукачівський район, Закарпатська область, який належить на праві приватної власності відповідачам.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором, станом на 22 червня 2011 року утворилась заборгованість у розмірі 339 686 грн 38 коп., з яких: основний борг -

197 653 грн 59 коп.; відсотки - 93 660 грн 71 коп.; пеня - 46 552 грн 08 коп.; комісія - 1 820 грн.

На підставі наведеного, ПАТ «ВіЕс Банк» просило суд у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з вимогами ПАТ «ВіЕс Банк», ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому зазначала, що

10 листопада 2008 року між нею та банком було укладено кредитний договір № KF53620. Але ОСОБА_2 вказувала, що вона під час укладення оспорюваного договору не була присутньою та його не підписувала.

ОСОБА_2 просила суд визнати кредитний договір від 10 листопада 2008 року № KF53620 нікчемним.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду закарпатської області від 05 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20 листопада 2014 року, позов ПАТ «ВіЕс Банк» задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок загальною площею 136,70 кв. м, житловою площею 80,70 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 Закарпатська область, який належить на праві приватної власності

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за зобов'язаннями ОСОБА_2 за кредитним договором від 10 листопада 2008 року № KF53620 у розмірі 339 686 грн 38 коп., з яких основний борг - 197 653 59 коп.; відсотки - 93 660 грн 71 коп.; пеня - 46 552 грн 08 коп.; комісія - 1 820 грн шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суди обґрунтовано дійшли висновку про задоволення позову банку відповідно до ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, правильно дійшов висновку, що підстави для визнання оспорюваного договору нікчемним відсутні, оскільки ОСОБА_2 не доведено належними та допустимим доказами, що вона не підписувала зазначений договір.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання кредитного договору нікчемним, за касаційною скаргою на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 листопада 2014 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Г.В. Юровська