АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3294/15 Головуючий 1 інст. Малихін О.Р.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Кіся П.В.,

суддів: - Шаповал Н.М.,

- Макарова Г.О.,

за участю секретаря Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 березня 2015 року по справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова до ОСОБА_3 про стягнення надмірно сплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

25.11.2014 року Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (далі по тексту УПФУ в Московському районі м. Харкова) звернулось до суду з вище зазначеним позовом, та просило стягнути з ОСОБА_4 2 034 грн. 88 коп.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог УПФУ в Московському районі м. Харкова відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ в Московському районі м. Харкова просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи. Обґрунтування апеляційної скарги зведено до посилання на доводи, викладені в позовній заяві.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони та їх представники не зявилися, причину неявки не повідомили, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, згідно поштових повідомлень про вручення їм судових повісток.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимога бо заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана справа до таких випадків не відноситься. (ст.ст.10, 60 ЦПК України).

Суд, згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що представник Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова у передбаченому законом порядку звернувся до суду з вказаним позовом, надав суду відповідні письмові докази на підтвердження викладених у позовній заяві доводів.

Обґрунтовуючи позовну заяву, вказував, що відповідач перебуває на обліку у ПФУ в Московському районі м. Харкова та отримує пенсію за віком з липня 2011 року. Відповідно до розпорядження від 28.08.2013р. відповідачу здійснено перерахунок пенсії із урахуванням стажу та заробітної плати відповідно до нових даних персоніфікованого обліку. Після отримання інформації відділу персоніфікованого обліку про те, що страхувальник - ХКП «Міськелектротранс», де працював відповідач, не сплачував страхові внески за період з 01.11.2009 по 31.12.2010р. та з 01.03.2011р. по 31.12.2011р. і відповідного перерахунку пенсії зясувалося, що мала місце переплата пенсії відповідачу у розмірі 2034,88 грн.

Посилаючись на ст.ст.1212, 1215 ЦК України, ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивач просив стягнути з ОСОБА_3 безпідставно набуті ним грошові кошти у розмірі 2034,88 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем докази та вказані ним обставини, посилаючись на які він обґрунтовує позовні вимоги, не свідчать про наявність підстав для задоволення позову. При цьому суд посилався на те, що спір має вирішуватися у відповідності до ч.1 ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який є спеціальним і має пріоритет при вирішенні спорів з цього питання. Вказаною нормою передбачено стягнення надміру виплачені пенсії лише за умови встановлення, що така виплата здійснена внаслідок зловживань з боку набувача надміру сплаченої пенсії при подачі ним документів чи повідомлення неправдивих відомостей, або неповідомлення про зміни у складі сімї чи інших даних, про які він зобовязаний повідомляти.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду, оскільки воно ухвалене у відповідності із законом і на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта з посиланням на ст.1215 ЦК України, оскільки вказаною нормою передбачено можливість стягнення безпідставно отриманих коштів у виді пенсії лише за умови, що виплата здійснено платником добровільно за відсутністю рахункової помилки з його боку і недобросовісності з боку набувача.

Надані позивачем докази не свідчать про наявність обставин, за умови існуванням яких стаття 1215 ЦК України передбачає стягнення безпідставно набутого майна.

З матеріалів справи вбачається, що страхові внески до Пенсійного фонду в зазначений позивачем період, тобто з 01.11.2009 по 31.12.2010р. та з 01.03.2011р. по 31.12.2011р., повинно було здійснювати, але не здійснило підприємство ХКП «Міськелектротранс» у особі відповідних його посадових осіб, а не найманий працівник цього підприємства ОСОБА_3

Позивачем не надано доказів, які б свідчили, що відповідач має відношення до несплати підприємством страхових внесків або що у нього в цей період формувалась заробітна плата без урахування коштів, які спрямовуються підприємством на страхові внески до Пенсійного фонду.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність підстав перекладати відповідальність на ОСОБА_5 за несплату посадовими особами ХКП «Міськелектротранс» страхових внесків до Пенсійного фонду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: