Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 2-3202/11 Головуючий у 1 інстанції: Бахаєв І.М.
Провадження № 22-ц/778/4015/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: КримськоїО.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2015 року про відмову у поновленні пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання по справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелбудальянс» про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2011 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Мелбудальянс» про стягнення боргу.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 серпня 2011 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Мелбудальянс» на користь ОСОБА_5 суму боргу в розмірі 83 702 грн. 83 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 838 грн. 01 коп. та витрати по сплаті інформаційно-технічного збору в сумі 120 грн., а всього 84 660 грн. 83 коп.

В квітні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання.

Зазначив, що виконавчий лист за вказаним рішенням суду він мав пред'явити до примусового виконання до 29.08.2012 року. Проте вчасно виконавчий лист не було пред'явлено до виконання, оскільки сторони дійшли згоди, що суму боргу за рішенням суду боржник сплатить добровільно в продовж першого кварталу 2015 року.

У зазначений строк боржник рішення суду не виконав.

У наслідок невиконання боржником зазначених домовленостей в нього виникла необхідність у примусовому виконанні зазначеного рішення суду, яке не можливо, оскільки встановлений ст. 22 закону України "Про виконавче провадження" строк для пред'явлення виконавчого документу минув.

На підставі зазначеного просив визнати поважною причину пропуску ним строку для пред'явлення виконавчого документу у цивільній справі №2-3202/2011 р. до виконання та поновити строк.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, визнати поважною причину пропуску ним строку для пред'явлення виконавчого документу у цивільній справі №2-3202 2011 р. до виконання та поновити строк.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Пунктом 3 частини 1 статті 312 ЦПК України передбачено, що, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відмовляючи в задоволенні заяви про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання, суд виходив з того, що заявником виконавчий лист не був предявлений на виконання в державну виконавчу службу, а тому право звернення до суду із заявою про поновлення вказаного строку у нього не наступило.

Проте з таким висновком не погоджується колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області від 19 серпня 2011 року було ухвалене рішення, яким з ТОВ «Мелбудальянс» на користь ОСОБА_5 було стягнуто суму боргу в розмірі 83 702 грн. 83 коп. та судові витрати.

В обґрунтування вимог заявником зазначено, що даний виконавчий лист було отримано ОСОБА_5, проте вчасно не предявлено до виконання, оскільки сторони дійшли згоди, що суму боргу за рішенням суду боржник сплатить до першого кварталу 2015 року. Однак у погоджений сторонами строк боржник рішення суду не виконав.

Частиною 2 ст. 8 Закону України « Про виконавче провадження» визначено, що стягувачем є фізична або юридично особа, на користь якої видано виконавчий документ.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання, а суд у разі визнання причин пропуску поважними може поновити його (ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 371 ЦПК України).

Виходячи з аналізу зазначених норм права суд при вирішенні відповідно до ст. 371 ЦПК України питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто ЦПК України дозволяє поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання за наявності поважних причин.

Вирішуючи заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції не з'ясував питання щодо причин пропуску строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, не зробив висновку про їх поважність чи неповажність залежно від характеру цих причин та не зробив висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Пославшись на те, що ОСОБА_3 не звертався до відділу державної виконавчої служби, не предявляв на виконання виконавчий лист, суд першої інстанції не мотивував належним чином свого висновку про відмову в задоволенні його заяви, обмежився висновком про відсутність у останнього права звернення до суду, не звернувши уваги, що норми ст.371 ЦПК України не передбачають в якості обовязкової підстави для звернення до суду із зазначеною заявою звернення до виконавчої служби та отримання відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження.

З огляду на допущені судом порушення норм процесуального права, ухвалене у справі судове рішення щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до п.3 ч.2 ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2015 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд питання поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: