Справа № 444/485/14 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/3052/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Павлишина О.Ф., Савуляка Р.В.

секретаря Іванової О.О.

з участю позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ТзОВ ВКФ "Універсал-1" Гути Л.І., відповідача ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 04 березня 2015 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Універсал-1", ОСОБА_6 про переведення прав і обов"язків покупця за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 04 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Універсал-1", ОСОБА_6 про встановлення факту не перебування приміщення гаража площею 134,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 у спільній власності та переведення прав і обов"язків покупця на ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення, укладеного 27.12.2013 року між ТзОВ "Універсал-1" та ОСОБА_6, присудження грошової компенсації вартості - відмовлено.

Повернуто ОСОБА_2 47135 грн. 86 коп. коштів, сплачених на депозитний рахунок згідно квитанції від 08.09.2014 року.

Скасовано арешт, накладений на 9/100 частки нежитлової будівлі в АДРЕСА_1, накладений згідно ухвали суду від 24.06.2014 року.

Рішення суду оскаржила позивач фізична особи-підприємець ОСОБА_2, з таким не погоджується, вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають матеріалам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу від 27.12.2013 року відповідач ОСОБА_6 може вважатися лише співвласником 7/100 частин будівлі А-3, а будівлею В-1 в цілому володів відповідач ТзОВ "Універсал-1", при цьому помилка, яку допустило Червоноградське МБТІ при складанні розрахунку № 5039 від 02.09.2013 року, не може бути підставою для відмови позивачу в заявленому позові.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не звернув увагу на те, що з наданих суду реєстраційної та інвентаризаційної справ випливає, що нежитлова будівля АДРЕСА_1 первісно перебувала в комунальній власності, а в подальшому відчуджувалася частинами різним власникам.

ТзОВ "Універсал-1" володіло конкретно визначеними приміщеннями під літ. А-3 від 1-1 по 1-12, від 1-15 до 1-39, а також спірним приміщенням гаражу та складу під літ. В-1 згідно поверхового плану, на підставі договору купівлі-продажу майна від 13.09.1995 року.

В подальшому, згідно наданого відповідачем договору купівлі-продажу 7/100 частки нежитлової будівлі від 07.06.2011 року, ОСОБА_6 придбав у ТзОВ "Універсал-1" конкретно визначені приміщення згідно поверхового плану 1-6, 1-7 площею 39,4 кв.м. нежитлової будівлі АДРЕСА_1.

Виходячи з наявних в інвентаризаційній справі реєстраційних посвідчень, актів оцінок, прийому-передачі, нежитлові будівлі за вказаною адресою давно поділені між різними власниками, кожен з яких володіє конкретно визначеним окремим приміщенням, що використовуються для здійснення самостійних господарських цілей.

В цей самий час, приміщення гаражів та складу під літерою В-1, загальною площею 173,1 кв.м. не перебувало на момент укладення договору купівлі-продажу 9/100 частин житлової будівлі від 27.12.2013 року у спільній частковій власності, а в цілому належало відповідачу ТзОВ "Універсал-1" виходячи із умов договору купівлі-продажу комунального майна від 13.09.1995 року.

На думку апелянта, помилкове визначення часток в нерухомому майні на момент укладення спірного договору купівлі-продажу частин нежитлового приміщення, які складаються з конкретних приміщень кожного власника, не є правовою підставою для визнання цих приміщень спільним майном, а відтак до цих правовідносин не можна застосовувати вимоги ст. 362 ЦК України.

В матеріалах, витребуваних у приватного нотаріуса Головач О.Р., які передували укладенню договору купівлі-продажу 9/100 частин нежитлової будівлі від 27.12.2013 року, відсутні докази отримання будь яких заяв від інших осіб, які ніби є співвласниками спірного майна. На думку апелянта, це свідчить про те, що ні продавець спірного майна, ні покупець, а також нотаріус під час укладення цього договору не розглядали спірне майно як таке, що знаходиться у спільній частковій власності декількох власників.

Таким чином, апелянт вважає, що на спірне майно повинні розповсюджуватися норми, передбачені ч. 2 ст. 777 ЦК України, згідно якої наймач, який належним чином виконує свої обов"язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання.

Просить скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 04 березня 2015 року та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника на підтримання доводів апеляційної скарги, а також пояснення представника відповідача ТзОВ НВФ "Універсал-1", відповідача ОСОБА_6 та його представника на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку про відхилення апеляційної скарги виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не мав наміру на умовах, встановлених орендодавцем, придбати орендоване майно, оскільки кошти перерахував частково, відповідно мав намір купити лише одне з приміщень, а не всю будівлю, як вирішили збори учасників, тобто орендар не мав наміру викупити об"єкт оренди на умовах, встановлених власником.

Судом встановлено, що 01.01.2013 року між ТзОВ ВКФ "Універсал-1" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір про оренду нежитлового приміщення, за умовами п. 2.1. якої орендодавець надає орендарю приміщення загальною площею 50 кв.м. за адресою АДРЕСА_1. Згідно із п. 8.1. дана угода вступає в силу з моменту підписання сторонами та діє до 01.06.2013 року (а.с. 8).

Відповідно до п. 4.5-4.6. вказаної угоди орендар сплачує орендну плату з дня прийому приміщення, щомісячно, згідно рахунку, який виставляє орендодавець не пізніше 15 числа кожного місяця.

Оскільки орендар продовжував користуватися майном після закінчення строку дії договору оренди, в силу приписів ст. 764 ЦК України, договір вважається поновленим на строк, який раніше встановлений договором, а саме до 01.10.2013 року.

27 грудня 2013 року між ТзОВ ВКФ "Універса-1" та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу 9/100 частин нежитлової будівлі, що за адресою АДРЕСА_1, а саме приміщення складу та гаражу, позначені літ. В-1 згідно поверхового плану, площею 134,7 кв.м.

Згоду на продаж покупцю ОСОБА_6 вказаних приміщень надано рішенням загальних зборів ТзОВ ВКФ "Універсал-1", оформленим протоколом № 2 від 18 вересня 2013 року (а.с. 110).

Відповідно до розрахунку часток приміщень, що належать ТзОВ ВКФ "Універсал-1", які знаходяться за адресою АДРЕСА_1, складеного 02.09.2013 року КП ЛОР "Червоноградське МБТІ", будівля В-1 поз. 2, складається з приміщень 3 - 45,1 м.кв., 4- 6,6 м.кв., 5- 42,9 м.кв., 6 - 40,1 м.кв., площа становить 134,7 м.кв., що становить 9/100 частин об"єкта від 48/100, які належать ТзОВ ВКФ "Універса-1" (а.с. 233, матеріали по оформленню договору купівлі-продажу 9/100 частин нежитлової будівлі, Жовківська державна нотаріальна контора).

Згідно із частиною 2 статті 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання.

Частина приміщення В-1, площею 50 кв. м, яка передана в оренду ФОП ОСОБА_2, не є індивідуально визначеною.

У поверховому плані на приміщення В-1 по АДРЕСА_1, відсутня частина приміщення з наведеною площею.

В свою чергу, позивач просила перевести на неї права і обов"язки покупця за договором купівлі-продажу частини нежитлового приміщення - гаражу В-1, згідно поверхового плану приміщення № 5, площею 42,9 м.кв., вартістю 47135,86 грн., при цьому, як зазначено вище, предметом договору купівлі-продажу, укладеного 27.12.2013 року між ТзОВ ВКФ "Універса-1" та ОСОБА_6 є 9/100 частин нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а саме приміщення складу та гаражу, позначені літ. В-1 згідно поверхового плану, площею 134,7 кв.м.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно вважав, що переважне право позивача на придбання предмета оренди не порушено, оскільки предметом договору купівлі-продажу від 27.12.2013 року була будівля літ. В-1, площею 134,7 кв.м., яка складається з приміщень 3 - 45,1 м.кв., 4- 6,6 м.кв., 5- 42,9 м.кв., 6 - 40,1 м.кв., а не окреме приміщення поз. 5, площею 42,9 м.кв., права та обов"язки покупця за яким просила перевести позивач.

Крім цього, суд першої інстанції звернув увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 289 ГК України орендар має право на викуп об"єкта оренди, якщо таке право передбачено договором оренди, при цьому, у договорі оренди від 01.01.2013 року відсутні умови про право орендаря ФОП ОСОБА_2, якій приміщення площею 50,0 м.кв. надано для мийки автомашин, на викуп об"єкта оренди.

Доводи апелянта про те, що приміщення гаражів та складу під літерою В-1, загальною площею 173,1 кв.м. не перебувало на момент укладення договору купівлі-продажу 9/100 частин житлової будівлі від 27.12.2013 року у спільній частковій власності, а в цілому належало відповідачу ТзОВ "Універсал-1", не спростовує висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 04 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: О.Ф. Павлишин

Р.В. Савуляк