РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/12959/14-ц

Пров. №2/668/58/15

27.01.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

Головуючого Булах Є.М.

при секретарі Яворській Г.О.

за участю прокурора Денисенко В.С.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ опіки та піклування виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради, відділ опіки та піклування виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Позивач звернулась із позовом до відповідача, мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час сторони спільно не проживають, відносини між ними припинені, дитина проживає разом з позивачем. Зазначаючи про те, що батько вихованням сина не займається, не підтримує з ним родинних стосунків, здоров'ям та життям не цікавиться, не телефонує, не надає матеріальної допомоги, аліменти не сплачує, позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду письмові заперечення, у яких зазначив, що вимоги позивача не обґрунтовані достовірними фактами, у зв'язку із чим законних підстав для задоволення позову немає. Заяв, клопотань на адресу суду не надсилав.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, мотивуючи тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, після офіційного розірвання якого позивач усіма способами стала перешкоджати відповідачу у спілкуванні з дитиною-ОСОБА_3, на прохання в телефонному режимі про надання можливості побачитись з дитиною, позивач відповідає відмовою; представник зазначає, що ОСОБА_2 розуміє свої батьківські обов'язки, має намір їх виконувати, однак певний час це було неможливим через поведінку позивача, яка влаштовувала сварки при дитині, що могло негативно відобразитись на синові, та з метою запобігти цьому відповідач на деякий час залишив спроби вирішити добровільно питання своєї участі у вихованні спільного з позивачем сина до більш вдалої пори. Щодо аліментів зазначила про відсутність у відповідача можливості у повному об'ємі їх сплачувати, з огляду на об'єктивні причини, а саме створенні іншої сім'ї, народження дитини, та смерті дружини, однак на ряду із цим відповідач сплачує аліменти і останній раз сплатив їх у жовтні 2014 року. Також зазначала про звернення до суду ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні із нею, що свідчить, на думку представника про бажання відповідача спілкуватися із дитиною та небайдужість до своєї дитини. Представник просила суд відмовити у задоволенні позову з зазначених підстав.

Представник третьої особи відділу опіки та піклування Суворовської районної у м. Херсоні ради позовні вимоги вважала обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, надала суду висновок від 09.01.2015 року органу опіки та піклування Суворовської районної у м. Херсоні ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Прокурор позовні вимоги вважав необґрунтованими, заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи відділу опіки та піклування Комсомольської районної у м. Херсоні ради у судових засіданнях вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У подальшому у засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без участі представника відділу опіки та піклування, при вирішенні справи просив врахувати надані пояснення та висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, допитавши свідків, встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про свідчить свідоцтво про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис № 617, серійний номер НОМЕР_1.

30.08.2012 році рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона шлюб між сторонами був розірваний. Зазначена обставина сторонами у судовому засіданні не заперечувалась, підтверджується матеріалами справи, у зв'язку із чим не потребує додаткового доказування та вважається встановленою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з дозволу відділу опіки та піклування виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради, без згоди ОСОБА_2, змінила прізвище дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на «ОСОБА_3», про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні 09.01.2013 року було видане повторно свідоцтво про народження, актовий запис № 617, серійний номер НОМЕР_2.

На час розгляду справи дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про склад сім'ї №170 від 03.09.2014 року виданої квартальним комітетом №8 виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради. Ці обставини не заперечуються сторонами у справі, підтверджуються показами свідків.

Актом обстеження умов проживання дитини за вказаною адресою проведеного спеціалістом сектору з питань опіки та піклування служби у справах дітей Комсомольського району Котько С.В. від 30.09.2914 року встановлено, що ОСОБА_1 має усі необхідні умови для проживання та навчання дитини.

З висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Комсомольської районної у місті Херсоні ради від 06.10.2014 року №6-09-366 наданого у судовому засіданні представником, вбачається, що служба на підставі пояснень ОСОБА_1 та довідок дитячого садку №22 та лікарні, які відвідує дитина, встановила, що батько не підтримує із сином родинних відносин, здоров'ям та життям хлопчика не цікавиться, не телефонує, аліменти не сплачує, з огляду на що повністю самоусунувся від виховання та утримання сина, а тому в інтересах дитини виконавчий комітет, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно свого малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням виконавчого комітету Суворовської районної ради у м. Херсоні від 09.01.2015 року №4 про висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з підстав того, що ОСОБА_2, протягом тривалого часу не виявляє до сина батьківського піклування, життям хлопчика не цікавиться, не турбується про здоров'я, фізичний та духовний стан та моральний розвиток дитини, не бере участі у вихованні сина, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків.

Допитані у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_6, яка є бабусею малолітньому ОСОБА_3, показала, що після укладання шлюбу сім'я проживала разом із нею, батько з часу розлучення до дитини ще декілька разів приходив та відвідував дитину останній раз у лютому 2012 р., за час сумісного проживання батько до дитини ставився добре, випадків неналежного відношення до дитини не було. Чому батько не відвідує дитину та не піклується сином не знає.

ОСОБА_7 показав, що є другом сім'ї, знає ОСОБА_1, оскільки та товаришує із його дружиною, зустрічаються доволі часто, за родом занять є моряком, ОСОБА_2 не бачив, навіть не знайомий з останнім. Зі слів дружини знає, що подружжя розлучилося, однак у самої ОСОБА_1 та у дитини про обставини та причини розлучення та спілкування з дитиною не цікавився, про обставини спілкування чи не спілкування із дитиною батька знає зі слів ОСОБА_1 та своєї дружини.

ОСОБА_8, яка допитана у якості свідка показала, що знайома з ОСОБА_1 з часу народження дитини, за весь час знайомства декілька разів бачила ОСОБА_2, була свідком відсутності батька на день народження дитини, зі слів ОСОБА_1 знає, що подружжя розлучилося і батько разом із сім'єю не проживає з 2012 року, дитину не відвідує.

З наявної в матеріалах справи ухвали Комсомолського районного суду м. Херсона від 14.01.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

З наявного у матеріалах справи звернення ОСОБА_2 до заступника завідувача Служби у справах дітей Виконавчого комітету Комсомольської районної у місті Херсоні ради ОСОБА_9 від 31.10.2012 року вбачається, що ОСОБА_2 звертається та заперечує проти зміни прізвища дитини з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3», зважаючи на негативний вплив на психічний стан дитини у разі здійснення таких дій, а також відсутності причин для заміни прізвища дитині.

Відповідно до довідки №16 від 03.09.2014 року виданої відділом ДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні про стан заборгованості ОСОБА_2 по виплаті аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що станом на 01.09.2014 року ОСОБА_2 нараховано всього до сплати аліментів з 31.07.2012 року 8761,29 грн., фактично сплачено 5190,00 грн., заборгованість станом на 01.09.2014 року становить 3571,29 грн.

Як вбачається з письмових заперечень ОСОБА_2 та пояснень його представника у судовому засіданні, факт не відвідування батьком дитини з 2012 року не заперечується, такі дії батька спрямовані перш за все на збереження емоційного стану дитини, та не допущення будь-яких психічних навантажень на психічний стан дитини. Вказує на те, що бажання відвідувати дитини та приймати участь у розвитку сина не втратив, однак вказує, що будь-які його спроби до мирного вирішення цього питання призводять до конфліктів із матір'ю дитини, ОСОБА_2 не бажає, щоб свідком цього ставав син. Аліменти сплачує але не в повному об'ємі.

Враховуючи викладене, суд приходить до наступних висновків.

Наполягаючи на тому, що відповідач не виконує своїх обов'язків, не цікавиться життям та здоров'ям дитини, не надає допомоги та не сплачує аліменти, позивач вважає що наявні підстави для позбавлення батьківських прав. У судових засіданнях повідомляла, що мала намір виїхати із дитиною за кордон, одна відповідач згоди не надав і поїздка була відкладена. У останньому судовому засіданні повідомила суд, що має намір створити нову сім'ю і дитина називає батьком іншого чоловіка.

З вивчених матеріалів справи, пояснень учасників судового процесу суд вбачає, що між сторонами, які є батьками дитини, щодо якої вирішується питання про позбавлення батьківських прав, на ґрунті з'ясування між собою стосунків, своєю поведінкою та діями намагаються довести певне один одному, чинять один одному перешкоди, що унеможливлює вирішення між ними питання щодо долі участі кожного з батьків у вихованні дитини, та свідчить про те, що батьків інтереси дитини в даній ситуації не цікавлять.

Суд зауважує на тому, що позивач в своїх поясненнях також не виходить з інтересів дитини, з початку розгляду справи повідомляє неправдиві відомості, зокрема про те, що перебувала у цивільному, а не зареєстрованому шлюбі з відповідачем, замовчує про зміну прізвища дитини. Зазначаючи на початку розгляду справи про те, що дитина пам'ятає батька, питає про нього, а вона пояснює дитині, що батько є, але тимчасово відсутній, в подальшому раптово зазначає, що перебуває у тривалих стосунках з іншим чоловіком, у якого, в свою чергу дружні стосунки з дитиною та який має намір всиновити дитину. Суд розцінює зазначене як відсутність у позивача чіткої позиції, та необ'єктивне ставлення до спірного питання з огляду на інтереси дитини.

Позиція відповідача також не є однозначною. З матеріалів справи вбачається, що нещодавно він втратив дружину, на його вихованні залишилась її маленька дитина, відповідач має намір її вдочерити. В той час, активних дій, спрямованих на досягнення можливості спілкуватися з сином від першого шлюбу, відповідач також не здійснює, частково сплачує, але має заборгованість по аліментам, про що свідчить довідка № 16 від 03.09.2014 року, видана ВДВС Суворовського РУЮ м. Херсона, не вчиняє дій, які б переконливо свідчили про наміри батька піклуватись та виховувати сина. Разом з тим, звертається до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у її вихованні, але вже під час розгляду справи про позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог і оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Висновком служби у справах дітей виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради встановлено доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Висновком виконавчого комітету Суворовської районної у м.Херсоні ради-органу опіки та піклування Суворовського району м.Херсона також встановлено доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вивчивши зазначені висновки, суд вважає їх складеними за відсутності об'єктивних даних, оскільки у першому висновку доводи про доцільність позбавлення батьківських прав ґрунтуються виключно на поясненнях матері, осіб, наближених до неї, довідки з дитячого садка та довідки про заборгованість по аліментам. Обставини, за яких особиста думка батька не була з'ясована під час дослідження, не зазначені, не зазначено причин, з яких таке з'ясування виявилось неможливим.

У другому висновку, складеному на підставі тих самих даних, з'ясовано думку батька, який зазначив, що дійсно протягом останніх років не бачив сина, але має бажання його виховувати та не відмовляється від батьківських обов'язків. Встановлено місце проживання ОСОБА_2, однак не досліджені умови проживання батька. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Суворовської районної у м.Херсоні ради зробив висновок про те, що наміри батька по виконанню батьківських обов'язків не відповідають дійсності, однак не зазначив даних та об'єктивних фактів, з яких виходила комісія при виготовленні такого висновку.

Судом не встановлено, що зазначеними органами проводились будь-які роботи з батьком в напрямку з'ясування причин відсутності спілкування батька з сином та можливості їх усунути, не встановлено проведення профілактичних бесід з роз'яснення ОСОБА_2 сутності батьківських обов'язків, необхідності їх виконання в повному обсязі, не встановлено сприяння органів у справах дітей позитивному вирішенню проблемного питання шляхом профілактики.

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Враховуючи вказане, суд вважає висновки органів опіки та піклування не достатньо обґрунтованими, вважає ситуацію не достатньо вивченою та проаналізованою повноважним органом на який покладено обов'язок по з'ясуванню всіх обставин та питань для визначення щодо доцільності або недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, а тому вважає такі висновки передчасними і не погоджується з ними.

Пояснення свідків, наданих у судовому засіданні, суд вважає такими, що підтверджують пояснення сторін у справі, крім того свідки не змогли пояснити суду причин відсутності спілкування дитини із батьком, оскільки такі обставини свідкам не відомі.

Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачено, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо дитини батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками

Як роз'яснено в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, що означає можливість застосування цієї міри судом лиш тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, оцінивши докази по справі, суд вважає, що за відсутності даних, які б свідчили про порушення прав та інтересів дитини з боку батька, та за відсутності доказів про наявність підстав для застосування крайніх мір відносно ОСОБА_2 у вигляді позбавлення батьківських прав відносно його сина, суд, на час вирішення справи законних підстав для задоволення позову не вбачає, у зв'язку із чим відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 6,150,155,164,165 , 181, 182 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1,10, 11, 60, 88, 212- 215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ опіки та піклування виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради, відділ опіки та піклування виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції до апеляційного суду Херсонської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяБулах Є. М.