У Х В А Л А

11 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Сеніна Ю.Л.,
Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Любахівський» Володимирецького району Рівненської області про визнання права власності на будівлю,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2013 року у задоволенні вищезазначеного позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 10 лютого 2014 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено: визнано за ОСОБА_4 право власності на будівлю контори СВК «Любахівський», що розташована по вул. Поліській, 15 у с. Любахи Володимирецького району Рівненської області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року касаційну скаргу заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Любахівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області задоволено: рішення Апеляційного суду Рівненської області від 10 лютого 2014 року скасовано, залишено в силі рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2013 року.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судового рішення ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішення суду касаційної інстанції та залишення в силі рішення суду апеляційної інстанції з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року та від 17 жовтня 2012 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, суд касаційної інстанції виходив із того, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі частини 2 статті 220 ЦК України, оскільки договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому вважається укладеним лише з моменту його державної реєстрації. Крім того, позивачем не доведено ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Разом з тим в рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року та від 17 жовтня 2012 року, на які посилається заявник як на приклади неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, судами розглянуто спори про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, договорів купівлі-продажу земельних ділянок та визнання права власності на земельні ділянки.

Отже, у справах наявні різні предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Любахівський» Володимирецького району Рівненської області про визнання права власності на будівлю до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
Ю.Л. Сенін
А.Г. Ярема