Справа № 366/724/14-ц Головуючий у І інстанції Ткаченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/780/569/15 Доповідач у 2 інстанції Поліщук
Категорія 21 03.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

3 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 24 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» про заборону будівництва теплової електростанції в смт.Іванків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила заборонити будівництво, розміщення та експлуатацію ТЕС в смт. Іванків, Іванківського району, Київської області.

Позовні вимоги мотивувала тим, що в смт. Іванків на масиві «Кільцева дорога» будується теплова електростанція (ТЕС) потужністю 18 МВт з використанням біопалива (органічного палива) з метою виробництва електроенергії, забудовником якої є відповідач - ТОВ» Біогазенерго».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року смт.Іванків віднесено до третьої зони гарантованого добровільного відселення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Закон України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» регулює питання поділу території на відповідні зони, режим їх використання та охорони, умови проживання та роботи населення, господарську, науково-дослідну та іншу діяльність в цих зонах.

Даним законом землі в смт.Іванків віднесено до земель із специфічним правовим режимом.

Вказувала, що ТЕС в смт.Іванків є джерелом підвищеної еклологічної небезпеки, а тому її будівництво, розміщення та експлуатація становитиме загрозу її життю, здоров'ю, майну, екології і радіоекології регіону.

Посилалась на те, що подібна діяльність повинна бути припинена, оскільки стаття 16 даного Закону забороняє у зоні гарантованого добровільного відселення будівництво нових, розширення діючих підприємств, безпосередньо не пов'язаних із забезпеченням радіоекологічного, соціального захисту населення, а також умов його життя та праці, будь-яку діяльність, що погіршує радіоекологічну ситуацію, природокористування, яке не відповідає вимогам норм радіаційної безпеки.

Стаття 16 Конституції України ставить перед державою обов'язок щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та забезпечення екологічної безпеки, збереження генофонду Українського народу. В своїй постанові №808 від 28 серпня 2013 року «Про затвердження переліків видів діяльності та об'єктів, які становлять підвищену екологічну небезпеку» Кабінет Міністрів України чітко визначає, що «У сфері теплової енергетики: теплові електростанції (ТЕС,ТЕЦ) мають підвищену небезпеку.

Враховуючи наведене вважає, що ТЕС є об'єктом, що становить підвищену екологічну небезпеку.

Також державою розроблено норматив «Гігієнічний норматив питомої активності радіонуклідів у деревині та продукції із деревини».

Посилалась на те, що при спалюванні деревини із радіацією на ТЕС буде виділення радіоактивних речовин в кількості не менше 10 відсотків і як наслідок погіршуватиметься радіоекологічна ситуація навколо ТЕС.

Будівництво ТЕС в смт. Іванків порушує Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів від 19 червня 1996 року №173 (п. 8.67 та п.8.69), якими передбачено, що в зонах гарантованого добровільного відселення та посиленого радіоекологічного контролю, якою є смт.Іванків, необхідно передбачити такі заходи: переведення теплоенергетичних та опалювальних установок (промислові, комунальні ТЕС та котельні, опалювальне обладнання в житлових будинках) на природний газ; в умовах підвищеної радіоактивності використання в малоповерховому та індивідуальному житловому фонді вугілля, брикетів, дров, торфу небажане (через значні викиди в атмосферу канцерогенних вуглеводів при їх спалюванні).»

В Україні відсутні ТЕС діючі на деревині забрудненій Чорнобильськими радіонуклідами.

Посилаючись на вищенаведене, просила захистити право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на усунення небезпеки життю та здоров'ю позивача та її близьких.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 24 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суд скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на незаконність, неправильність по суті і несправедливість рішення, грубе порушенням судом норм матеріального права і невідповідність висновків суду обставинам справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження незаконності будівництва, розміщення та експлуатації ТЕС в смт. Іванків.

Також в рішенні зазначено, що відповідно до ст..34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» на час вирішення спору є чинною декларація товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» про початок виконання будівельних робіт з будівництва теплової електростанції потужністю 18 мВт з використанням біопалива на території с.м.т.Іванків Київської області, масив Кільцева дорога, зареєстрована 26.06.2012 року в Інспекції ДАБК Київської області.

Крім цього наявною є зареєстрована у встановленому законом порядку декларація відповідача про готовність об»єкта до експлуатації, а саме І черги теплової електростанції потужністю 6 мВт.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Правовими підставами задоволення позовних вимог позивачем визначено положення статей 13,16 Конституції України, ст..10 Закону України « Про охорону навколишнього середовища», ст..16 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», статей 281, 282, 293, 319, 1164 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст..13 Констиуції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Статтею 16 Констиуції України визначено, що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов'язком держави.

Згідно із ст..16 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зоні гарантованого добровільного відселення забороняється:

- будівництво нових, розширення діючих підприємств, безпосередньо не пов'язаних із забезпеченням радіоекологічного, соціального захисту населення, а також умов його життя та праці;

- будь-яка діяльність, що погіршує радіоекологічну ситуацію;

Відповідно до ст..10 Закону України « Про охорону навколишнього середовища»Екологічні права громадян забезпечуються:

а) проведенням широкомасштабних державних заходів щодо підтримання, відновлення і поліпшення стану навколишнього природного середовища;

б) обов'язком центральних органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій здійснювати технічні та інші заходи для запобігання шкідливому впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, виконувати екологічні вимоги при плануванні, розміщенні продуктивних сил, будівництві та експлуатації об'єктів економіки;

в) участю громадських організацій та громадян у діяльності щодо охорони навколишнього природного середовища;

г) здійсненням державного та громадського контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища;

д) компенсацією в установленому порядку шкоди, заподіяної здоров'ю і майну громадян внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища;

е) невідворотністю відповідальності за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища;

є) створенням та функціонуванням мережі загальнодержавної екологічної автоматизованої інформаційно-аналітичної системи забезпечення доступу до екологічної інформації.

Діяльність, що перешкоджає здійсненню права громадян на безпечне навколишнє природне середовище та інших їх екологічних прав, підлягає припиненню в порядку, встановленому цим Законом та іншим законодавством України.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції Рішенням Іванківської селищної ради №УІ-21-683 від 24 листопада 2011 року затверджено та погоджено ТОВ «Біогазенерго» детальний план території розміщення теплової електростанції в смт.Іванків ( том 1 а.с. 121).

26 червня 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт, а саме: теплової електростанції потужністю 18 мВт з використанням біопалива на території с.м.т.Іванків Київської області, масив Кільцева дорога, замовником яких є Товариство з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго». ( том 1 а.с.135-140).

Зі змісту проектно-кошторисної документації будівництво теплової електростанції в с.м.т.Іванків Київської області здійснюється відповідними чергами.

У листопаді 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області зареєстрована декларація про готовність об»єкта до експлуатації, а саме: 1 черги теплової електростанції потужністю 18 мВт з використанням біопалива на території с.м.т.Іванків Київської області 111 категорії складності. (том 1 а.с.141-146).

19 березня 2013 року державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Київській області виконано висновок державної екологічної експертизи по матеріалах розділу «Оцінка впливу на навколишнє середовище» проекту «Теплова електростанція потужністю 18 мВт з використанням біопалива на території с.м.т.Іванків Київської області», яким схвалено вказаний розділ та дозволено експлуатацію об»єкту за умови дотримання вимог природоохоронного законодавства. (том 1 а.с.122-126).

Відповідно до експертного звіту від 6.02.2014 року, виконаного державним підприємством «Укрдержбудекспертиза» проектна документація з будівництва теплової електростанції потужністю 18 мВт з використанням біопалива на території с.м.т.Іванків розроблена відповідно до вихідних даних на проектування з дотриманням вимог до міцності, надійності та довговічності об»єкту будівництва, його екологічної безпеки та інженерного забезпечення, санітарного і епідеміологічного благополуччя населення і може бути затверджена в установленому порядку з відповідними технічними показниками. (том 1 а.с.133-134).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирішуючи спір суд першої інстанції обґрунтовано відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України врахував як такі, що не підлягають доказуванню у даній справі обставини, встановлені рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання протиправним та скасування рішень.

Зокрема суд зазначив, що не підлягають доказуванню наступні обставини: чинність на час вирішення спору декларації про початок виконання будівельних робіт зареєстрована 26.06.2012 за № КС 8 та декларації про готовність об»єкта до експлуатації, а саме: 1 черги теплової електростанції потужністю 18 мВт з використанням біопалива на території с.м.т.Іванків Київської області 111 категорії складності.

Суд першої інстанції правомірно зазначив у рішенні, що чинність вказаних декларацій спростовує посилання позивача і його представника про незаконність будівництва ТЕС.

Вірними є висновки суду щодо відхилення посилань позивача та його представника про незаконність будівництва ТЕС через порушення вимог ст. 16 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині того, що на території зони гарантованого добровільного відселення забороняється будівництво нових, розширення діючих підприємств, безпосередньо не пов'язаних із забезпеченням радіоекологічного, соціального захисту населення, а також умов його життя та праці.

Відхиляючи дані доводи позивача, суд обґрунтовано вказав на те, що чинним законодавством України не встановлено переліку підприємств, що відносяться до об'єктів життєзабезпечення та працевлаштування, які можуть будуватися в зоні добровільного відселення. В листі Державного агентства України з управління зоною відчуження від 01.05.2014 року на запит ТОВ «Біогазенерго» зазначено, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику» електроенергетика - це галузь економіки України, що забезпечує споживачів енергією, робочими місцями, надходженнями до місцевого та центральних бюджетів (складові соціального захисту) та дає можливість поступово іммобілізувати мобільну частину радіонуклідів, яка наявна хоч і в малій кількості в природних біоті - в даному конкретному випадку в деревині (радіоекологічна компонента). Для реалізації проекту залучені сучасні промислові технології. Це повинно впливати на покращення умов життя і праці населення. З огляду на викладене у будівництві ТЕС на території смт. Іванків не вбачається невідповідності правовому режиму, встановленому ст. 16 наведеного Закону. (том 1 а.с.109-110).

Щодо посилань позивача і його представника про спалювання під час експлуатації радіоактивної деревини, то на думку колегії, суд вірно зазначив про те, що вони не підтверджені належними і допустимими доказами, а надані відповідачем договори на купівлю-продаж сировини - біомаси (відходів лісового господарства) свідчать про те, що вони укладені, зокрема, з ДП «Вищедубечанський лісгосп», Дніпровсько-Тетерівським ДЛМГ (т.1 а.с.113-120).

Жодного доказу використання ТОВ «Біогазенерго» радіоактивно забрудненої деревини суду не надано, як і належних, і допустимих доказів невідповідності нормативним актам діяльності щодо експлуатації ТЕС в смт. Іванків.

В свою чергу, відповідачем суду надано докази, з яких слідує, що на всіх етапах технологічного процесу на ТЕС буде проводитися радіологічний контроль. (том 1а.с.11-112, а.с.175-241).

Встановивши вказані обставини, з врахуванням предмету позовних вимог, правових підстав позову, доказів сторін на підтвердження - заперечення позову, суд першої інстанції прийшов до законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Позивачем відповідно до вимог ст..ст.3, 10, 60 ЦПК України не доведено в чому виразилось порушення прав позивача діями відповідача по будівництву ТЕС, не доведено незаконність будівництва, розміщення та експлуатація теплової електростанції в смт.Іванків.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд не врахував положень ст. 16 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» , що с.м.т.Іванків Київської області віднесено до 3 зони гарантованого добровільного відселення внаслідок Чорнобильської катастрофи, положень постанови КМ України №106 від 23.07.1991року є необґрунтованими, оскільки суд в рішенні проаналізував вказані нормативні акти і прийшов до висновку, що будівництво ТЕС вказаних вимог Закону не порушує.

Інші доводи апелянта на те, що суд не врахував, що позивач вже проживає на території екологічної катастрофи і разом з іншими мешканцями цього регіону вони зазнають радіаційного впливу і мають право на екологічну безпеку відповідно до ст..16 Конституції України підлягають відхиленню, оскільки висновки суду першої інстанції ґрунтуються на тому, що позивач не довів свого позову.

Інші доводи апелянта на те, що суд не дав оцінки тій обставині, що Державна інспекція ядерного регулювання України скасувала висновок державної експертизи ядерної та радіаційної безпеки проекту, що є доказом відсутності контролю за спалюванням деревини із радіацією, не заслуговують на увагу із таких підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав, що ТОВ «Біогазенерго» на період пусконалагоджувальних робіт на ТЕС звернулось до Держатомрегулювання з проханням відкликати Висновок державної експертизи ядерної та радіаційної безпеки проекту від 12.04.2013 року (том 1 а.с.129-132), що підтверджується листом Державної інспекції ядерного врегулювання України від 13.08.2014 року (том 1 а.с.86).

Зміст вказаного листа свідчить про те, що ТОВ «Біогазенерго» не виконує умови Висновку державної експертизи, проте вказана обставина не є підставою для задоволення позову.

Висновок державної екологічної експертизи проекту від 19.03.2013 року спростовує посилання позивача.

Відповідно до ст..45 Закону України «Про екологічну експертизу» висновки державної екологічної експертизи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі:

1) порушення вимог законодавства про проведення державної екологічної експертизи;

2) недотримання державних санітарних норм, правил, гігієнічних нормативів, будівельних норм і правил, вимог щодо охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів та забезпечення екологічної безпеки;

3) неврахування важливих достовірних відомостей про стан екологічної ситуації, що склалася в районі (місці) реалізації об'єкта екологічної експертизи, який може негативно впливати на стан навколишнього природного середовища, природних ресурсів, здоров'я людей;

4) порушення прав учасників еколого-експертного процесу, якщо це призвело до неправдивого висновку екологічної експертизи.

Доказів того, що наявний в матеріалах справи висновок державної екологічної експертизи визнаний недійсним у встановленому законом порядку позивачем не надано.

Доводи апелянта на те, що суд не врахував як доказ незаконності будівництва ТЕС ті обставини, що відповідач з порушенням вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» без отримання дозволу проводив підготовчі та будівельні роботи є необґрунтованими із таких підстав.

Відповідно до ст..34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Замовник має право виконувати будівельні роботи після:1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю) - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування;

2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності;

Встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 26 червня 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт, а саме: теплової електростанції потужністю 18 мВт з використанням біопалива на території с.м.т.Іванків, замовником яких є ТОВ «Біогазенерго». Наявність у відповідача вказаної декларації є дозволом на виконання будівельних робіт по будівництву ТЕС, оскільки вказаний об»єкт будівництва належить до ІІІ категорії складності.

Вказані обставини встановлені рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про визнання протиправним та скасування рішень і відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд в порушення норм процесуального права відмовив позивачу у збільшенні позовних вимог, а саме про встановлення фактів введення відповідачем в оману щодо оприлюднення інформації в районній газеті «Трибуна праці» за 7.02.2012 року, факту введення в оману щодо кількості радіації в деревині завезеній для спалювання на ТЕС, введення в оману щодо заниження категорії складності об»єкта, введення в оману щодо відсутності державної екологічної експертизи, обов»язкової ще на етапі проектування, інших фактів введення в оману відповідачем є обґрунтованими, оскільки відповідно до ст..31 ЦПК України позивач протягом усього часу розгляду справи має право збільшити позовні вимоги.

Проте оскільки вказане порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України, то воно не є підставою для скасування рішення суду.

Посилання апелянта на те, що суд при вирішенні спору не врахував думку жителів с.м.т.Іванків підлягають відхиленню із наступних підстав.

Дійсно в ході розгляду справи позивачем надано протокол загальних зборів жителів с.м.т.Іванків від 1.12.2013 року. Як вбачається із протоколу цих зборів, на яких було зареєстровано 198 осіб, ухвалено зупинити будівництво, розміщення та експлуатацію на території територіальної громади с.м.т.Іванків теплової електростанції на масиві «Кільцева дорога» (том 1 а.с.334-338).

Проте територіальна громада с.м.т.Іванків не є позивачем у даній справі.

Крім цього, відповідно до вимог ст.34 ЦПК України ні територіальна громада с.м.т.Іванків ні Іванківська селищна рада не вступили у розгляд справи в якості третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору.

Інші доводи апеляційної скарги про незаконність, неправильність по суті і несправедливість рішення, грубе порушенням судом норм матеріального права і невідповідність висновків суду обставинам справи колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не впливають на законність і обґрунтованість рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 24 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: