Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2015 р. Дніпровський районний суд м.Києва

в складі: головуючого судді - В.П.Гончарука

при секретарі - К.В.Погорілій

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи: Служби у справах дітей Печерської та Дніпровської районних в м. Києві державних адміністрацій про визначення місця проживання дитини, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в ході розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_2 треті особи: Служби у справах дітей Печерської та Дніпровської районних в м. Києві державних адміністрацій про визначення місця проживання дитини.

В ході судового розгляду позов ОСОБА_2, відповідно до ухвали Печерського районного суду м.Києва від 11 вересня 2014 р. залишено без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України та в послідуючому цивільна справа була пердана за підсудністю до Дніпровського районного суду м.Києва.

Відповідно до позовних вимог ОСОБА_1 остання просить визначити місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що вона перебувала повторно в шлюбі з ОСОБА_2 з 20.06.2002 року, підчас шлюбу сторони народили дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, але в подальшому спільне життя з відповідачем не склалось та з 2013 р вони стали проживати окремо, а саме в кв. АДРЕСА_1.

На даний час дочка ОСОБА_3 страждає на ряд захворювань та навчається по індивідуальній програмі, по місцю її проживання приходять вчителі.

Відповідач ОСОБА_2 тривалий час не працює, постійного заробітку не має, та не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, створює перешкоди щодо реєстрації дитини за адресою: АДРЕСА_1, переслідує дитину підчас її прогулянок, лякаючи її своєю поведінкою, чим завдає дитині психічих страждань.

Дочка не висловлює бажання спілкуватися зі своїм батьком та намагається уникати з ним зустрічі.

З врахуванням інтересів дитини позивач ОСОБА_1 просить визначити місцне проживання неповнолітньої доки ОСОБА_3 по місцю її ( позивача ) проживання.

В судовому засіданні позивач та її представники наполягали на задоволені позову в повному обсязі, виклавши обставини, що зазначені в позовній заяві, зазначаючи, що на даний час відповідач ОСОБА_2 фактично не приймає будь - якої участі у вихованні своєї дочки, матеріально її не забезпечує та чинить перешкоди в її вихованні.

Відповідач ОСОБА_2 в задоволенні позову заперечував, але при цьому не заперечував щодо того, щоб неповнолітня ОСОБА_3 проживала разом з позивачем по справі ОСОБА_1 але зазначав, що він займався вихованням своєї дочки, коли сторони проживали разом, що також підтверджується декретною відпусткою, в яку пішов відповідач після народження дочки, так - як позивач зустрічним позовом не мала можливості перебувати в декретній відпустці в зв'язку із зайнятістю на роботі.

Відповідач ОСОБА_2 заперечує той факт, що дочці ОСОБА_3 потрібна індивідуальна програма для навчання, звинувачуючи позивача ОСОБА_1 в здійсненні дій, направлених на обмеження в спілкуванні дочки ОСОБА_3 зі своїми однолітками, при цьому визнав той факт, що на даний час він не надає матеріальної допомоги щодо утримання та виховання дочки ОСОБА_3.

Представники третіх осіб Печерської та Дніпровської районних в м. Києві державних адміністрацій в ході судового засідання не заперчували щодо задоволення позову ОСОБА_1 підтримавши свої висновки щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3.

Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 20 червня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.102 т.1).

В шлюбі сторони народили дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20 т.1)

Спільне життя у сторін по справі не склалося, та рішенням Печерського районного суду м.Києва від 22.09.2014 р. шлюб було розірвано.

Відповідно до рішення Печерського районного суду м.Києва від 16 червня 2014 р. з ОСОБА_2 на корсить ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 в розмірі 1286 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.209 - 210 т.1).

Як було встановлено в судовому засіданні, на даний час ОСОБА_2 будь - якої матеріальної допомоги ОСОБА_1 на виховання дитини не надає, що в свою чергу також підтверджується рішенням Печерського районного суду м.Києва від 02 грудня 2014 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на утримання (а.с.29-55 т.2).

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України дані обставини повторному доказуванню не підлягають.

Відповідно до висновків Печерської районної в м.Києві Державної адміністрації від 24.03.2014 р. та Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 22.05.2014 р. в інтересах дитини органи опіки та піклування вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_1 (а.с.92-94, 146-147 т.1).

Як вбачається з акту обстеження умов проживання а.с.95 т.1) за місцем проживання позивача ОСОБА_1 створені всі умови для проживання неповнолітньої ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України слідує, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.. 88 СК України.

Керуючись ч. 1 ст. 161 СК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Зустрічний позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Служби у справах дітей Печерської та Дніпровської районні в м. Києві державних адміністрацій про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 121 грн.80 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя