Справа № 226/7838/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Ладижинської міської ради, м. Ладижин, Вінницької області, ОСОБА_6, третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору відділу Держземагенства у м. Ладижин про усунення перешкод шляхом скасування рішення 16 сесії Ладижинської міської ради 5 скликання від 22.08.2007 року «Про розподіл присадибних ділянок по вул. Шевченка, 10 м. Ладижин», рішення 49 сесії Ладижинської міської ради 5 скликання від 17.08.2010 року «Про надання у власність земельних ділянок гр. ОСОБА_6В.», визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЯ № 515567 та серії ЯЯ № 057566 на ім'я ОСОБА_6, а також визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Ладижинської міської ради, ОСОБА_6, третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору відділу Держземагенства у м. Ладижин про усунення перешкод шляхом скасування рішення 16 сесії Ладижинської міської ради 5 скликання від 22.08.2007 року «Про розподіл присадибних ділянок по вул. Шевченка, 10 м. Ладижин», рішення 49 сесії Ладижинської міської ради 5 скликання від 17.08.2010 року «Про надання у власність земельних ділянок гр. ОСОБА_6В.», визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЯ № 515567 та серії ЯЯ № 057566 на ім'я ОСОБА_6, а також визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.06.2007 року рішенням 14 сесії 5 скликання Ладижинської міської ради Вінницької області, позивачу ОСОБА_1, було передано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,175 га, яка розташована по вул.. Шевченка, 10, м. Ладижин, згідно цільового призначення для ведення особистого селянського господарства.

Вказаній земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер :07:005:0061 (07:005:0061), що підтверджується довідкою, виданою відділом земельних ресурсів у місті Ладижин Вінницької області.

Відповідно до протоколу погодження та закріплення меж вказаної земельної ділянки суміжними землекористувачами біля даної земельної ділянки є гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_2

22 серпня 2007 року 16 сесія Ладижинської міської ради Вінницької області 5 скликання винесла рішення «Про розподіл присадибних земельних ділянок по вул. Шевченка, 10, м. Ладижин» відповідно до якого було вирішено затвердити протокол засідання узгоджувальної комісії Ладижинської міської ради від 18.07.2007 року з приводу розгляду земельного спору між гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_2

Про існування рішення Ладижинської міської ради Вінницької області, яким було затверджено протокол засідання узгоджувальної комісії, йому ОСОБА_1, не було відомо.

Про рішення міської ради щодо вирішення земельного спору, він дізнався лише 01 листопада 2013 року з листа Ладижинської міської ради, а тому підлягає поновленню строк звернення до суду оскільки він його порушив з поважних підстав. Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_6 він дізнався під час розгляду його апеляційної скарги в Апеляційному суді Вінницької області на початку 2013 року.

Вказане рішення Ладижинської міської ради щодо вирішення земельного спору є незаконним і таким, що порушує його право власності, а тому він має право звернутися в суд з даним позовом.

Органи уповноважені на вирішення земельних спорів визначені у статті 158 Земельного кодексу України (надалі - Кодекс). Зокрема, це суди, органи місцевого самоврядування та органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Так, згідно пункту 2 статті 158 Кодексу до виключної компетенції суду віднесено земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Про це зазначено у пункті 3 статті 158 Кодексу.

Згідно ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Статтею 107 Земельного кодексу України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

У відповідності до проколу засідання узгоджувальної комісії Ладижинської міської ради, який було затверджено рішенням міської ради було вирішено залишити межу земельної ділянки згідно акту фактичного обміру земельних ділянок від 19.05.2007 року.

В акті фактичного обміру при вирішення земельного спору від 19.05.2007 року було визначено, що суміжними землекористувачами є гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_2

Вже 01.06.2007 року Ладижинська міська рада Вінницької області прийняла рішення про виділення, йому ОСОБА_1, земельної ділянки площею 0,175 га по вул. Шевченка, 10.

Разом з тим, протокол узгоджувальної комісії був складений 18.07.2007 року та затверджувався рішенням Ладижинської міської ради 22.08.2007 року і при цьому не було враховано, що гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_2 вже не є суміжними землекористувачами, його ж права не були враховані і були порушені, оскільки при вирішення земельного спору участі він не приймав.

Оскільки на сьогоднішній момент, він не можу отримати державного акту на надану земельну ділянку, чому перешкоджає незаконне рішення Ладижинської міської ради щодо вирішення земельного спору, він вимушений оскаржити незаконне рішення в судовому порядку.

Внаслідок того, що комісія не врахувала його права на земельну ділянку по вул. Шевченка, 10, в місті Ладижин, він був усунений від можливості отримати державний акт на право власності на земельну ділянку.

На підставі вказаного рішення гр. ОСОБА_6 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія АА № 515567 та серія АА № 515566 в яких суміжним землевласником є гр. ОСОБА_2

Гр. ОСОБА_2 29 жовтня 2010 року було видано державні акти на право власності на земельні ділянки серія ЯИ № 055644 та серія ЯИ 055643 на підставі рішення Ладижинської міської ради 14 сесії 5 скликання від 01.06.2007 року в яких зазначено, що суміжним землекористувачем є він, ОСОБА_1

Таким чином, враховуючи ту обставину, що його не було залучено до вирішення земельного спору, а засідання, узгоджувальної комісії відбулось вже після прийняття рішення міською радою про виділення йому земельної ділянки, а акт комісії прямим чином вплинув на виділення земельної ділянки гр. ОСОБА_6, вважає, що за результатами розгляду даної справи суд повинен скасувати рішення Ладижинської міської ради Вінницької області від 22.08.2007 року 16 сесії 5 скликання, рішення Ладижинської міської ради Вінницької області 49 сесії 5 скликання від 17.08.2010 року про надання земельних ділянок гр.. ОСОБА_6 та державні акти на право власності на земельну ділянку серія АА № 515567 та серія АА № 515566 та визнати за ним право власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні позивачі, а також їх представник, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Разом з тим, позивач ОСОБА_2, не пояснила суду, які її права чи охоронюванні законом інтереси були порушенні. Представник позивачів вказав на те, що порушенні права позивача ОСОБА_1

Представники відповідача ОСОБА_6, який діє за довіреністю ОСОБА_4, та на підставі угоди ОСОБА_5, позовні вимоги заперечили в повному обсязі. В обґрунтування своєї правової позиції суду пояснили, що земельні ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_2 належать останнім на праві власності. Позивачу ОСОБА_1 земельна ділянка на праві власності не належить. На час розгляду справи в суді останній не надав жодних підтверджуючих документів про порушення його права і не можливості приватизувати вказану земельну ділянку. Що стосується прав позивача ОСОБА_2, то остання сама визнала в судовому засіданні, що її права ніяким чином не порушенні. Тому, вважають, що всі рішення, які приймались Ладижинською міською радою щодо надання у власність земельних ділянок ОСОБА_6 є законними.

Представник відповідача, Ладижинської міської ради, в судове засідання не з'явився, надавши суду заперечення, в яких послався на те, що рішенням 14 сесії Ладижинської міської ради 5 скликання № 411 від 01.06.2007р. гр. ОСОБА_2 було передано безоплатно у власність земельні ділянки згідно цільового призначення по вул. Шевченка, 10 в м. Ладижині: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0,175 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,075 га. На дані земельні ділянки 29.10.2010р. гр. ОСОБА_2 було видано державні акти на право власності на земельні ділянки. Рішення Ладижинської міської ради № 411 від 01.06.2007р. щодо передачі земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_2 ніким не оскаржувалося та не скасовувалося.

Рішенням 14 сесії Ладижинської міської ради 5 скликання № 411 від 01.06.2007р гр.. ОСОБА_1 було передано безоплатно у власність земельні ділянки згідно цільового призначення по вул. Шевченка, 10 в м. Ладижині: для ведення особистого селянського господарства - 0,175га.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02.04.2013р. було встановлено, що згідно протоколу погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки від 10 червня 2008 року, складеного на виконання вищевказаного рішення та абрису зовнішніх меж земельної ділянки землекористувача ОСОБА_1 суміжними землевласниками щодо земельної ділянки останнього є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 Отже, із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що земельна ділянка, площею 0,175 га, що знаходиться по Шевченка, 10, та була передана у власність ОСОБА_1 згідно рішення №411 Ладижинської міської ради 14 сесії 5 скликання від 01 червня 2007 року не межує із земельною ділянкою, яка належить на праві власності ОСОБА_6

Крім того, на час розгляду даної справи технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_1, на затвердження до Ладижинської міської ради не подавалася, державний акт ( свідоцтво ) на право власності на земельну ділянку не видавався.

Таким чином, ОСОБА_1 не доведено, що земельна ділянка щодо якої склалися спірні правовідносини сторін у даній справі, належить йому на праві власності, чи на праві користування.

Оскільки право власності на земельну ділянку позивача ОСОБА_1 належним чином не оформлено та не зареєстровано, вимога позивача щодо визнання права власності на земельну ділянку площею 0,175 га. за адресою: м. Ладижин, вул. Шевченка, 10, за ОСОБА_1 є необгрунтованою.

Крім того, земельні ділянки які належать ОСОБА_6 та посвідчені державними актами серії ЯЯ № 515567 та серії ЯЯ № 057566 розташовані за адресою: м. Ладижин, вул. Шевченка, 10а.

Рішенням 16 сесії Ладижинської міської ради 5 скликання № 572 від 22.08.2007р. було затверджено протокол засідання узгоджувальної комісії Ладижинської міської ради від 18.07.2007 року з приводу розгляду земельного спору між гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про розподіл присадибних ділянок по вул.. Шевченка, 10 в м. Ладижині.

Враховуючи дане рішення та на підставі представлених документів гр. ОСОБА_6 рішенням 35 сесії Ладижинської міської ради 5 скликання № 1282 від 20.08.2009р. було передано у власність земельні ділянки за адресою: м. Ладижин, вул. Шевченка, 10. Рішенням 49 сесії Ладижинської міської ради 5 скликання № 1634 від 17.08.2010р. було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_6, що розташована за адресою: м. Ладижин, вул. Шевченка, 10а.

Представник третьої особи без самостійних вимог, ОСОБА_9, яка діє на підставі доручення, позовні вимоги не визнала, вказавши, що вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, і не містять посилань на правові норми, які, на її думку, порушила міська рада при прийнятті рішення. При цьому надали письмові пояснення, аналогічні тим, що і відповідач - Ладижинська міська рада.

Опитана в судовому засіданні, за клопотання позивача, свідок ОСОБА_10, суду пояснила, що вона працює на посаді начальника відділу архітектури і містобудування Ладижинської міської ради. На скільки вона памятає, що при виготовленні технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_6, було присвоєно адресу, вул. Шевченка, 10а, що не суперечить повноваженням міської ради.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, опитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив:

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 055643, виданого Ладижинською міською радою 29.10.2010 року на підставі рішення Ладижинської міської ради, 14 сесї 5 скликання від 1.06.2007 року, ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер :07:005:0159, яка розташована за адресою Вінницька обл., м. Ладижин, вул. Шевченка, 10, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. (т. 1 а.с. 15).

На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 055644, виданого Ладижинською міською радою 29.10.2010 року на підставі рішення Ладижинської міської ради, 14 сесї 5 скликання від 1.06.2007 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0750 га, кадастровий номер :07:005:0160, яка розташована за адресою Вінницька обл., м. Ладижин, вул. Шевченка, 10, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. (т. 1 а.с. 16).

Відповідачка ОСОБА_6 являється власником земельних ділянок: 0,1000 га, кадастровий номер :07:005:0202, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0,0338 га, кадастровий номер :07:005:0203, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою Вінницька обл., м. Ладижин, вул. Шевченка, 10а, що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки, виданих 4.10.2011 року Ладижинською міською радою, на підставі рішення 49 сесії 5 скликання від 17.08.2010 року, цієї ж ради. (а.с. 43-44).

Відповідно до витягів з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 3.02.2015 року, за ОСОБА_6 зареєстровано на праві приватної власності земельні ділянки за адресою Вінницька обл., м. Ладижин., вул. Шевченка, 10а:

- площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка межує із земельними ділянками ОСОБА_11, землями міської ради та ОСОБА_2;

- площею 0,0338 га для ведення особистого селянського господарства, яка межує із земельними ділянками міської ради, ОСОБА_11 та ОСОБА_2 (т.2. а.с. 1-10).

Згідно виписки із рішення № 411 Ладижинської міської ради 14 сесії 5 скликання від 1.07.2007 року про надання земельних ділянок у власність, представленої позивачем, ОСОБА_1 передано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,175 га, яка розташована по вул. Шевченка, 10, м. Ладижин, згідно цільового призначення для ведення особистого селянського господарства. (т. 1 а.с. 10).

Разом з тим, відповідно до цього ж рішення, останнього зобовязано замовити виготовлення технічної документації по складанню державних актів на право власності у відповідних землевпорядних організаціях.

Відповідно до довідки № 245 від 15.05.2008 року, виданої відділом земельних ресурсів у м. Ладижин, вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :07:005:0061. (т. 1 а.с. 7).

Згідно ст. 19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 12 ЗК України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, до яких належать, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу, інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок та інші.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Як вбачається із матеріалів справи, в силу ст.122 ЗК України та порядку визначених ст. ст. 123, 124 ЗК України (на час прийняття рішення), орган місцевого самоврядування - Ладижинська міська рада, реалізувавши свої владні повноваження, надала у власність гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_6, вільні земельні ділянки.

При цьому, своє ж право на отримання земельної ділянки, реалізовував і позивач ОСОБА_1 Однак, на відміну від ОСОБА_2 та ОСОБА_6, останній не виготовив в повному обємі технічну документацію щодо земельної ділянки та не передав її на розгляд до міської ради.

Статтею 116 ЗК України визначенні підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності, відповідно до яких громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

В силу ст. 125 ЗК України право власності, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 цього ж Кодексу передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Оцінюючи доводи позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо порушення їхніх прав чи охоронюваних законом інтересів, судом також встановлено, що при прийнятті рішень щодо надання гр. ОСОБА_6 земельних ділянок, права гр. ОСОБА_2 не були порушенні.

Вказані обставини також визнанні в судовому засіданні, як самою позивачкою, так і її представником.

Надаючи оцінку твердженням позивача ОСОБА_1, судом враховано вимоги ст. 61 ч.1 ЦПК України, якою визначено, що обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановленні ці обставини.

Так, ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області від 2.04.2013 року, яка набула законної сили, прийнятої за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - Ладижинська міська рада про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками встановленні наступні обставини.

Згідно протоколу погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки від 10 червня 2008 року, складеного на виконання рішення міської ради та абрису зовнішніх меж земельної ділянки землекористувача ОСОБА_1, суміжними землевласниками щодо земельної ділянки останнього є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 130-134).

Отже, колегією суддів встановлено, що земельна ділянка площею 0,175 га, що знаходиться по вул. Шевченка, 10, в м. Ладижин, та була передана у власність ОСОБА_1, згідно рішення № 411 Ладижинської міської ради 14 сесії 5 скликання від 1.06.2007 року не межує із земельною ділянкою, яка належить на праві власності ОСОБА_6

Також встановлено, що на час розгляду справи апеляційною інстанцією, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну гр. ОСОБА_1 на затвердження до Ладижинської міської ради не подавалася, державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався.

Вищевказані обставини, також знайшли своє повне і обєктивне підтвердження і в даній цивільній справі.

Відповідно до вимог ст. 152 ч. 2 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За приписами ст. 10 ч. 3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, що відображено в ст. 11 ЦПК України.

За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про відсутність порушення вимог ЗК України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зі сторони Ладижинської міської ради при прийнятті рішення про надання земельних ділянок гр. ОСОБА_6

Також в судовому засіданні не доведенні обставини щодо порушення прав чи охоронюваних законом інтересів землекористувача ОСОБА_2 Натомість встановленні обставини, що позивач ОСОБА_1 не являється сусіднім землекористувачем із власником земельної ділянки ОСОБА_6

Крім того, позивачем ОСОБА_1 не представлено суду жодного доказу щодо неможливості реалізації його права на отримання у власність земельної ділянки, і що такі порушення могли виходити від відповідачів - Ладижинської міської ради чи ОСОБА_6 В свою чергу судовому захисту підлягають лише порушенні, не визнанні або оспорюванні права.

Тому реалізація права позивача на отримання у власність земельної ділянки має вирішуватись виключно в спосіб визначений земельним законодавством, і органом до компетенції якого віднесені дані питання. Лише в разі відмови, такий спір підлягає судовому розгляду.

За таких обставин суд прийшов до висновку про відмову в позові в повному обсязі, в зв'язку з його безпідставністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються стороні, на користь якої ухвалено рішення. Оскільки в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 слід відмовити, тому вимога про стягнення на їх користь судових витрат задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12, 116, 122-126, 152 ЗК України, ст. ст. 4, 8, 10, 15, 18, 57-60, 64, 81, 88, 159, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Ладижинської міської ради, м. Ладижин, Вінницької області, ОСОБА_6, третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору відділу Держземагенства у м. Ладижин про усунення перешкод шляхом скасування рішення 16 сесії Ладижинської міської ради 5 скликання від 22.08.2007 року «Про розподіл присадибних ділянок по вул. Шевченка, 10 м. Ладижин», рішення 49 сесії Ладижинської міської ради 5 скликання від 17.08.2010 року «Про надання у власність земельних ділянок гр. ОСОБА_6В.», визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЯ № 515567 та серії ЯЯ № 057566 на ім'я ОСОБА_6, а також визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст судового рішення складено 10.06.2015 року.

Суддя: