Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4392/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

20 жовтня 2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, Державна міграційна служба України в Полтавській області, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 03 серпня 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Посилався на те, що є співвласником квартири АДРЕСА_1, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані в квартирі, хоча не проживають з 13 липня 2012 року.

В поданій до суду позовній заяві просив суд визнати відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 7 по вул. Коваля, 4 в м. Полтаві та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом оголошення в засобах масової інформації.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право власності на житло від 18 лютого 1998 року на праві приватної спільної сумісної власності належить позивачу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 і ОСОБА_6.

Також встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 04 березня 2004 року зареєстрували шлюб, який розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис за № 59 від 13 липня 2012 року.

Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають.

Оцінивши досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що відповідачі не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 без поважних на те причин, наявність реєстрації відповідачів в квартирі, співвласником якої є позивач, порушує його права на вільне володіння та користування приватною власністю. З цих підстав порушене право підлягає захисту.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не повязане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Тому позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи заявлені позивачем вимоги про зобовязання Київський відділ Державної міграційної служби України в Полтавській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку суд виходить з наступного.

Порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання, випадки їх обмеження встановлює Закон України N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Зазначеним Законом визначена процедура реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання.

Нормами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено перелік підстав для зняття з реєстрації місця проживання, в тому числі і з підстав припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

УДМС України в Полтавській області через територіальні підрозділи здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб в межах наданих повноважень та керуючись чинним законодавством.

Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням є підставою для зняття осіб з реєстраційного обліку за відповідною адресою.

Дослідженими в справі доказами встановлено, що Управління державної міграційної служби України в Полтавській області прав позивача не порушувало, не відмовляло позивачу в здійсненні дій по зняттю з реєстрації місця проживання фізичних осіб.

Крім того, зазначене управління як юридична особа, до якого позивачем фактично предявлено позовні вимоги, не є відповідачем в справі.

Тому в цій частині вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в розмірі 243,60 грн. в рівних частках з кожного.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати з кожного в розмірі по 121 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_7

Суддя Н.Л.Яковенко

20.10.2015