Справа № 134/27/15-ц Провадження № 22-ц/772/934/2015Головуючий в суді першої інстанції Зарічанський В. Г.
Категорія 50 Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Сала Т.Б., Денишенко Т.О.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та стягнення додаткових витрат на дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та стягнення додаткових витрат на дітей, зазначивши у заяві, що рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 05.05.2006 року з відповідача на її користь щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей відповідного віку, починаючи з 18.04.2006 року і до повноліття дітей. На час ухвалення судом рішення відповідач ОСОБА_3 працював у філії «Промінь» ЗАТ «ПК «Поділля», тому стягнення аліментів було призначено у частці від його заробітку (доходу). На даний час відповідач не працює, сплачує аліменти на свій розсуд, не отримує заробітну плату, має нерегулярний мінливий дохід від підсобного селянського господарства. Тому вважає, що стягнення аліментів повинно бути визначено в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2015 року складає 1286 гривень. Оскільки діти проживають із матірю, то більшу частину встановленого законом прожиткового мінімуму вона їм забезпечує сама, а відповідач сплачує не більше 30% прожиткового мінімуму. Хоча відповідач не має заборгованості по сплаті аліментів, сплачує їх регулярно, однак позивач вважає, що отримуючи дохід від підсобного господарства, відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі та забезпечувати щомісяця ? частину прожиткового мінімуму, що складає на одну дитину 643 гривні, а на обох дітей 1286 гривень.

Крім того, на утримання, успішне навчання та інтелектуальний розвиток дітей вона понесла і продовжує нести додаткові витрати, у яких відповідач участі не приймає. Тому просила стягнути з відповідача ? частину понесених нею додаткових витрат, які складають 5795 гривень.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 04.02.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та стягнення додаткових витрат на дітей відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення у справі, яким задовільнити її позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_2 у стягненні аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі не ґрунтується на вимогах закону.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі і мають двох дітей.

15.05.2006 року шлюб між сторонами у справі розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Після розірвання шлюбу малолітні діти залишились проживати з матірю ОСОБА_2

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 05.05.2006 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку(доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей відповідного віку, починаючи з 18.04.2006 року і до повноліття дітей.

На час ухвалення рішення про стягнення аліментів відповідач ОСОБА_3 працював у філії «Промінь» ЗАТ «ПК «Поділля», тому стягнення аліментів на утримання дітей судом було призначено у частці від постійного заробітку відповідача, яка складала 824 гривні на місяць (а.с.29-30).

З січня 2015 року відповідач ОСОБА_3 не працює, має нерегулярний мінливий дохід від ведення підсобного селянського господарства, яке утримує разом з батьками, з якими разом проживає в с.Крикливець, Крижопільського району, Вінницької області.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову про зміну розміру аліментів суд у своєму рішенні зазначив, що з часу призначення аліментів майновий та сімейний стан відповідача ОСОБА_3 не змінився, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Разом з тим, суд першої інстанції безпідставно не прийнав до уваги, що позивач ОСОБА_2 заявила вимогу про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі за №143-цс13 (постанова від 05.02.2014 року), відповідно до якої зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Тому при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, на яку посилається суд першої інстанції, але й інші норми сімейного права щодо обов'язків батьків утримувати своїх дітей.

Так, відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Таким чином позивач ОСОБА_2 фактично ставить вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітних дітей у твердій грошовій сумі у зв'язку з тим, що останній не працює і не має постійного заробітку, у розмірі ? частки від прожиткового мінімуму для дітей певного віку, що складає на одну дитину 643 гривні, а на обох дітей 1286 гривень.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2015 року складає 1286 гривень.

Відповідач ОСОБА_3хоча і не має постійної роботи на даний час, однак є працездатною особою, має мінливий дохід від ведення підсобного господарства, а тому зобовязаний сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей у тому розмірі, який передбачений законом.

Вимоги ОСОБА_2 щодо зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не суперечать чинному сімейному законодавству України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовільнити.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2015 року, в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, скасувати.

Ухвалити нове рішення у справі, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уроженця та жителя села Крикливець, Крижопільського району, Вінницької області на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дітей: сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 643 гривень, щомісячно, починаючи з 05.03.2015 року і до його повноліття; сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 643 гривні, щомісячно, починаючи з 05.03.2015 року і до його повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку за рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 травня 2006 року, припинити.

Рішення суду набуває законної сили з моменту його проголошення,однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Головуючий суддя: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Сало Т.Б.

_______ Денишенко Т.О.