Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22-ц-778/1594/15 Головуючий у 1 інстанції: Мусієнко Н.М.
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування позову зазначала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 06 липня 2002 року. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають з нею та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на дітей не надає.

Посилаючись на зазначені обставини просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 вересня 2014 року до повноліття дітей.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки суд розглянув справу за його відсутності, у зв'язку з чим він позбавлений був права надати заперечення проти позову та докази, які підтверджують, що саме на його утриманні знаходяться неповнолітні діти та проживають разом з ним, а тому мати дітей повинна сплачувати аліменти на утримання дітей. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено ксерокопіями свідоцтв про народження дітей (а.с.3-4). Діти проживають з матір'ю ОСОБА_4 та знаходяться на її матеріальному утриманні.

Відповідно ч.1 ст. 3,11 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами ст. ст. 180, 181, 182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.09.2014 року і до повноліття дітей, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько дитини зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд врахував всі обставини, передбачені ст. 182 СК для визначення розміру аліментів, зокрема матеріальний стан як позивача так і відповідача і дійшов висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини свого заробітку без порушення прав та інтересів відповідача, тому стягнув аліменти у частці від його доходу, що відповідає вимогам ст. 181 СК України

Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону і фактичним обставинам справи.

Судова колегія вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 212-124 ЦПК України, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та закон, що їх регулює.

При вирішенні спору судом першої інстанції вірно застосовані норми ст. ст. 180, 181, 182 СК України, відповідно яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення.

Зазначеним обставинам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, а тому дійшов обґрунтованого до висновку, що відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на утримання дітей та визначив їх розмір - 1/3 частину його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.09.2014 року і до повноліття дітей.

Довід апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього аліменти на утримання дітей, оскільки діти з матір'ю не проживають, а проживають з ним, є безпідставними.

Із доданої до апеляційної скарги довідки МКП «Основаніє» від 24.12.2014 року вбачається, що діти зареєстровані та проживають разом з батьком та матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Будь-яких належних та допустимих доказів щодо проживання дітей разом з батьком на момент ухвалення рішення, відповідачем не надано. В силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інший довід апелянта про те, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи судова колегія приймає до уваги, однак, дані обставини не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення визначені ст. 309 ЦПК України, серед яких, така підстава, як не повідомлення про час та місце розгляду справи відсутня.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: