Дата документу 22.01.2015
Провадження № 2/334/374/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої - судді Лисенко Л.І.,

при секретарі - Піка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору міни дійсним,

встановив:

Позивачі звернулися в суд з позовом про визнання договору міни дійсним, вказавши в позові, що 11.08.1998 року між позивачами, ОСОБА_3, ОСОБА_4, що діяли від свого імені та від імені своїх дітей, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 і відповідачкою ОСОБА_5 був укладений договір міни, за яким ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 поміняли належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_2, на належну відповідачці ОСОБА_5, на праві власності квартиру АДРЕСА_1. Зазначений договір було укладено на Товарній Біржі «Гілея», реєстровий № 201.

25.08.1998 року даний договір зареєстрований Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації записаний в реєстрову книгу № 251 № 36997.

Зазначена угода між сторонами фактично виконана, позивачі проживають у вищевказаній квартирі з серпня 1998 року, а відповідачка звільнила її. Представники біржі завірили, що даний договір юридично правильний і нотаріального посвідчення не потребує.

У цей час позивачі не можуть розпорядитися житлом, оскільки договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі недійсний, тому просить визнати угоду укладену між ними і відповідачем ОСОБА_5 дійсним.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, по останньому відомому місцю помешкання не мешкає, тому суд вважає можливим розглянути справу згідно ст.110 п.9 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 241 ЦК України (в редакції 1963 р.) передбачено, що за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

Відповідно до ст.242 ЦК України (в редакції 1963р.), який діяв на момент укладення угоди міни, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не впливає з змісту відносин сторін.

Статтею 128 ЦК України (в редакції 1963р.) передбачено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Оскільки угода була фактично виконана - відповідачка передала позивачам ключі від квартири, вони переселилися у квартиру АДРЕСА_1 і проживають в ній, а відповідачка звільнила квартиру. У відповідності зі ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Окрім цього, на біржі 11.08.1998 року дана угода була зафіксована договором.

Керуючись ст.47, 128, 241 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору міни дійсним задовольнити.

Визнати угоду - договір міни від 11 серпня 1998 року квартири АДРЕСА_1, укладену між ОСОБА_3, ОСОБА_4, що діяли від свого імені та від імені своїх дітей, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 і відповідачкою ОСОБА_5 на Запорізькій Торговій Біржі «Гілея», реєстровий № 201 - ДІЙСНОЮ.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Лисенко Л. І.