АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/474/15-ц 22-ц/774/1350/К/15
Справа № 184/ 474/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1350/К/15 ОСОБА_1
Категорія № 50 (ІV ) Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Бондар Я.М., Братіщевої Л.А.,

при секретарі: Булах К.А.

за участю: відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач записаний у свідоцтві про народження її батьком, вона навчається на 1 курсі ДНВЗ «Криворізький національний університет», потребує матеріальної допомоги, але добровільно допомогу від батька, який працює, не отримує. Просить суд стягнути на її користь з ОСОБА_2 аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини від заробітку відповідача на період навчання до 30 червня 2018 року.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на її утримання аліменти в розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітної плати (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з 26 лютого 2015 року до 30 червня 2018 року , але не більше ніж до досягнення позивачем 23 років. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зокрема вважає, що судом першої інстанції не враховано його матеріального становища, що він є єдиним працездатним у своїй сімї, що середньомісячний дохід складає 4525 грн., та те, що в нього на утриманні перебувають дві неповнолітні дитини, одна з яких дитина інвалід 1 групи, а також у нього на утриманні перебуває непрацююча дружина, яка піклується про доньку, що потребує постійного стороннього догляду.

Судом не витребувано та не взято до уваги відомості про розмір стипендії позивача та відомості про розмір доходу, який отримує позивач. Крім того, вважає, що судом не взято до уваги, той факт, що він позбавлений батьківських прав, тому не зобовязаний утримувати дитину після досягнення нею повноліття.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи, являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача ОСОБА_3 в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Позивач належним чином завчасно повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить зворотне поштове повідомлення, з якого убачається, що копію апеляційної скарги разом із судовим повідомленням позивач отримала 15 червня 2015 року та мала достатньо часу для надання не неї заперечень.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження позивач ОСОБА_3О, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою відповідача ОСОБА_2 (а.с.4),

Згідно довідки № 02/19-39 від 04 лютого 2015 року ОСОБА_3 навчається на першому курсі в Державному вищому навчальному закладі «Криворізький національний університет», термін навчання по 30 червня 2018 року (а.с.6).

Як убачається з довідки пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе від 12 травня 2015 року за № 656/06/63, позивач ОСОБА_3 отримує пенсію по втраті годувальника щомісячно у сумі 1049,00 грн.( а.с.54).

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався ст.ст. 198,199,200 СК України та дійшов висновку, що ОСОБА_3, у зв'язку із продовженням навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_2 має можливість її надавати у розмірі 1/8 частини від заробітку ( доходу). Суд першої інстанції виходив з того, що вказаний розмір аліментів є достатнім для утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Однак, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6 ) як розподілити між сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як передбачено ч.1 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів звертає увагу на доводи апеляційної скарги відповідача в частині стягнення з нього аліментів на користь позивача, яка отримує дохід значно більший ніж приходиться на кожного члена його сімї.

Як убачається з довідки про заробітну плату ПАТ «Орджоніікідзевський ГЗК» за № 95, відповідач ОСОБА_2 працює машиністом конвеєра та його середній заробіток становить 4525,33 грн. ( а.с.31)

Крім того, дружина відповідача ОСОБА_4 перебуває по догляду за дитиною інвалідом 1 гр. та отримує державну допомогу в сумі 1111,80 грн. ( а.с.29,30).

Виходячи з розрахунку доходу сімї відповідача ОСОБА_2, перебуванням на його утриманні двох неповнолітніх дітей та жінки, на кожного з членів сімї становить 1409,28 грн., виходячи з розрахунку: (4525,33 + 1111,80) /4 = 1409,28 грн.

Повнолітня донька відповідача ОСОБА_3 навчається на першому курсі в Державному вищому навчальному закладі «Криворізький національний університет».

Згідно копії наказу №209-с від 13 лютого 2015 року ОСОБА_3 зарахована на повне державне забезпечення до завершення навчання з виплатою грошової допомоги на первісне придбання предметів гардеробу у сумі 595 грн.

Згідно довідки Криворізького педагогічного інституту про доходи № 02-482 від 30 червня 2015 року позивач ОСОБА_3 щомісяця отримує стипендію у сумі 1760 грн., грошову компенсацію на харчування з березня 2015 року у сумі 1960 грн. та інші нарахування в тому числі в натуральній формі. Загальна сума доходу за період з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року становить 32550,17 грн. Середньомісячний дохід позивача ОСОБА_3 становить 3255 грн.

Крім того, згідно довідки Управління пенсійного фонду України м.Орджонікідзе позивач ОСОБА_3 отримує пенсію по втраті годувальника щомісячно в сумі 1049 грн.( а.с.54)

З огляду на щомісячний дохід позивача ОСОБА_3, який складає 4304 грн, який майже дорівнює щомісячному доходу відповідача ОСОБА_2, який становить - 4525,33 грн, на утриманні якого перебуває ще троє осіб, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не має фінансової можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання. Сукупний дохід на кожного члена сімї відповідача втроє нижчий від доходу позивача.

За таких обставин, враховуючи визначені ст. 182 СК України вимоги, а саме: матеріальне становище повнолітньої ОСОБА_3, яка навчається на бюджетній основі, перебуває на повному бюджетному утриманні, отримує стипендію, соціальні виплати та допомогу, матеріальне становище відповідача ОСОБА_2, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, що не працює у звязку із доглядом за дитиною інвалідом, з урахуванням того, що сукупний дохід позивача втричі перевищує дохід на кожного члена сімї відповідача, колегія суддів вважає що рішення суду ухвалено із неповним зясуванням обставин у справі, тому підлягає скасуванню відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ,4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: