Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

Нагорняка В.А., Ступак О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 10 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 31 травня 2014 року у м. Одесі по вул. Балківській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля НОМЕР_1, та автомобіля НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_4 Внаслідок ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2014 року винною у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_4

Посилаючись на те, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 77 605 грн, ОСОБА_3 просив стягнути указану суму із відповідача. Крім того зазначав, що у зв'язку із ДТП він поніс витрати на складення попереднього кошторису пошкоджень автомобіля у розмірі 570, 24 грн, на експертні послуги оцінювача 700 грн, оплату телеграми для виклику відповідача на місце проведення експертного дослідження 42, 96 грн, оплату послуг евакуатора для доставки автомобіля до місця проведення експертного дослідження 350 грн, оплату послуг СТО 328, 80 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. Просив стягнути вказані суми із ОСОБА_4

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 79 597 грн на відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, 3 000 грн витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 березня 2015 року змінено рішення суду першої інстанції, доповнено резолютивну частину рішення абзацом 5 наступного змісту: «Зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_4 після відшкодування ОСОБА_4 майнової шкоди наступні змінені деталі автомобіля марки «BMW 525i», д/н НОМЕР_3 бампер, ліве переднє крило, праве переднє крило, капот, підсилювач бампера переднього, фару ліву, фару праву (корпус), панель передка, підкрилок лівий, підкрилок правий, фільтр повітряний, лонжерон передній правий.». В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду, викласти резолютивну частину наступного змісту: стягнути із ОСОБА_4 суму у розмірі 24 374, 46 грн; у частині повернення їй замінених деталей рішення апеляційного суду залишити без змін.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 31 травня 2014 року у м. Одесі по вул. Балківській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ОСОБА_3 марки «BMW 525i», д/н НОМЕР_3, та автомобіля НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_4 Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2014 року винною у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_4

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Положення ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосовуються до спірних правовідносин з урахуванням ст. 8 ЦК України як такі, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 231/14 від 02 липня 2014 року вартість матеріального збитку, завданого позивачу, визначено у розмірі 42 163, 62 грн з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0, 7) (а. с. 16-28).

Згідно акта виконаних робіт від 20 серпня 2014 року, квитанції до прибуткового касового ордеру № 17 від 20 серпня 2014 року (а. с. 8-10) фактично для відновлення пошкодженого автомобіля позивач витратив 77 605 грн.

Вказана сума стягнута судами у рахунок відновлювальної вартості автомобіля ОСОБА_3 марки «BMW 525i», д/н НОМЕР_3.

Відповідач не погодилася із цією сумою, посилаючись на те, що при визначенні вартості відновлювального ремонту не враховано значення коефіцієнта фізичного зносу.

За висновками експертного дослідження строк експлуатації пошкодженого автомобіля становить 16 років (а. с. 20).

За змістом п. п. 8.1-8.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Міністерством юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, якщо вартість відновлювального ремонту ТЗ не перевищує його ринкову вартість, розмір матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників ТЗ.

За п. 7.41. Методики для складників ТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення коефіцієнта фізичного зносу приймається рівним 0,7.

Доводи апеляційної скарги у контексті наведених положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів апеляційний суд не дослідив.

Відповідач не погодилася із рішенням суду першої інстанції і в частині стягнення із неї 570, 24 грн (складення попереднього кошторису пошкоджень автомобіля) та 328, 80 грн (оплата послуг СТО), посилаючись на те, що такі суми становлять подвійність стягнення за виконання одного і того ж виду робіт - оцінки пошкоджень ТЗ, що оплачено квитанцією на суму 700 грн (а. с. 11). Крім того, рахунок-фактура не підтверджує фактичну сплату вказаних коштів (а. с. 13-15).

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд зазначав, що витрати у розмірі 700 грн, 570, 24 грн та 328, 80 грн є витратами позивача на самостійні дослідження, пов'язані із встановленням характеру пошкоджень ТЗ та вартості майнової шкоди. Разом з тим, суд не навів мотивів відхилення доводів заявника щодо фактичного понесення позивачем витрат у розмірі 570, 24 грн й 328, 80 грн та оцінки документів, які надано на підтвердження цих обставин.

Не можна погодитись із ухваленим апеляційним судом рішенням і в частині відшкодування витрат на правову допомогу.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3 000 грн витрат на правову допомогу, апеляційний суд виходив із того, що такі витрати пов'язані з оплатою правової допомоги фахівця у галузі права та вони підтверджені документально.

За частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 47 цього Кодексу учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу.

Згідно із ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

ОСОБА_5 представляв інтереси ОСОБА_3 на підставі договору про надання правової допомоги № 20/08/14 від 20 серпня 2014 року, до якого додано свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_5, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу та копію квитанції про її сплату (а. с. 56-60).

Згідно наявних у справі журналів судових засідань (а. с. 85, 107), ОСОБА_5 брав участь у справі як представник позивача. Суд не постановляв ухвалу про допуск до участі у справі ОСОБА_5 як особи, яка надає правову допомогу, що вимагає ст. 56 ЦПК України. Повноваження представника визначаються ст. 44 ЦПК України, в той час коли особа, яка надає правову допомогу, керується ч. 2 ст. 56 ЦПК України.

На зазначені обставини апеляційний суд уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про те, що сплачені ОСОБА_3 3 000 грн є витратами на правову допомогу.

Крім того, долучені до матеріалів справи копії документів посвідчуються суддею на підтвердження факту відповідності копій дослідженим судом оригіналам документів (ст. 138 ЦПК України).

Наявна у справі копія квитанції про оплату послуг ОСОБА_5 таким вимогам не відповідає.

Враховуючи те, що порушення апеляційним судом норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення апеляційної інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, із передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 10 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.А. Нагорняк

О.В. Ступак