Справа № 308/9374/15-ц
У Х В А Л А

19.10.2015 р. м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Сарай А.І., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням особистих немайнових прав,

В С Т А Н О В И В:

До провадження судді Ужгородського міськрайонного суду Сарай А.І. надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням особистих немайнових прав.

Суддею Сарай А.І., в порядку п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України, заявлено самовідвід з тих підстав, що під її головуванням розглядалася цивільна справа № 308/16345/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням особистих немайнових прав. Рішенням суду від 15 травня 2015 року по вказаній справі позов задоволено частково. Визнано такими, що не відповідають дійсності та принижують ділову репутацію ОСОБА_1 відомості поширені в статті «Правда про мене і від мене. Медична «спільнота», чи медична сволота?», що опублікована в номері 12 (528) газети «Карпатська Україна. ОСОБА_3» від 29.03.2014 р., відомості поширені в статті «Правда про мене і від мене. Одним козлом очищення медицини від корупції не відбудеться», що опублікована в номері 38 (554) газети «Карпатська Україна. ОСОБА_3» від 27.09.2014 р., відомості поширені в статті «Правда про мене і від мене. ОСОБА_1 одна з причин корупції в правоохоронних органах і не тільки», що опублікована в номері 40 (556) газети «Карпатська Україна. ОСОБА_3» від 11.10.2014 р. Зобовязано ОСОБА_2 протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили, тиражем в 1500 примірників, на 4 або 5 сторінці, таким же шрифтом, як і вказана стаття, спростувати наведену в статті «Правда про мене і від мене. Медична «спільнота», чи медична сволота?», на 4 сторінці, таким же шрифтом, як і вказана стаття, спростувати наведену в статті «Правда про мене і від мене. Одним козлом очищення медицини від корупції не відбудеться», на 4 або 5 сторінці, таким же шрифтом, як і вказана стаття, спростувати наведену в статті «Правда про мене і від мене. ОСОБА_1 одна з причин корупції в правоохоронних органах і не тільки» недостовірну інформацію, шляхом опублікування відомостей про те, що інформація про ОСОБА_1, яка опублікована у номері 12 (528) газети «Карпатська Україна. ОСОБА_3» від 29.03.2014 року, у номері 38 (554) газети «Карпатська Україна. ОСОБА_3» від 27.09.2014 р. і у номері 40 (556) газети «Карпатська Україна. ОСОБА_3» від 11.10.2014 р. є неправдивою і такою що не відповідає дійсності. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 грн. спричиненої моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487.2 грн. сплаченого судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Предметом даного позову є: зобовязання ОСОБА_2 протягом десяти днів з дня набрання рішення суду у даній справі законної сили, тиражем 800 примірників, розміром площі на одному аркуші газети, а саме четвертому аркуші, тим же шрифтом, як і вказана стаття з заголовком «Спростування неправдивої інформації та такої, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1» того ж розміру і шрифту з виділенням, спростувати наведені у статті від 30 травня 2015 року № 21 (588) під назвою «Правда про мене і від мене. ОСОБА_1 одна з причин корупції в правоохоронних органах і не тільки», перелічені у позові недостовірні відомості щодо нього шляхом опублікування у цій же газеті спростування наступного змісту: «Я ОСОБА_2 заявляю, що є неправдивими, такими що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 відомості, наведені у статті від 30 травня 2015 року № 21 (588) під назвою «Правда про мене і від мене. ОСОБА_1 одна з причин корупції в правоохоронних органах і не тільки»; стягнення з ОСОБА_2 на його користь 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації та приниженням ділової репутації.

Як вбачається із змісту долученої до матеріалів справи копії статті від 30 травня 2015 року № 21 (588) під назвою «Правда про мене і від мене. ОСОБА_1 одна з причин корупції в правоохоронних органах і не тільки», відомості зазначеній у якій позивач просить зобовязати спростувати відповідача, вказана стаття безпосередньо стосується предмету позову в цивільній справі № 308/16345/14-ц, а тому, задля забезпечення умов, за яких у сторін не виникло б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, суддею Сарай А.І. заявлено самовідвід.

Згідно з ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатись субєктивними та обєктивними критеріями. Відповідно до субєктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до обєктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами, як складової права на справедливий судовий розгляд, визначеного ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Так у справі «Пєрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 р. Європейський суд уточнив зміст поняття «неупереджений суд», зазначивши, що для того, щоб суди могли вселяти громадськості необхідну довіру, слід враховувати також і питання їх внутрішньої організації. Правова позиція Суду по цій справі полягає в тому, що субєктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, обєктивний визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше. Будь-який суддя, відносно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою у демократичному суспільстві мають користуватися суди.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Таким чином, з метою забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів щодо неупередженості та обєктивності судді при розгляді даної справи, вважаю, що самовідвід судді Сарай А.І. слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 20, 23, 24 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Самовідвід судді Ужгородського міськрайонного суду Сарай А.І. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням особистих немайнових прав задовольнити.

Передати цивільну справу до канцелярії суду для виконання вимог, передбачених ст. 25 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сарай А.І.