Справа № 265/3176/15-ц
Провадження № 2/265/1561/15
У Х В А Л А

30 червня 2015 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1; А.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

30 червня 2015 року суддею Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 було відкрито провадження у справі №265/3176/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, так як відомості з Орджонікідзевського РВ у м.Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області щодо місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_3 надійшли до суду 25 червня 2015 року, а з 22.06.2015 року по 26.06.2015 року суддя знаходився у відпустці.

В день подання позову, від позивача ОСОБА_2 до суду також надійшла заява про забезпечення позову та доказів. Відповідно до якої, останній зазначив, що 13 січня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики на суму 20000,00 доларів США зі строком повернення 31 березня 2015 року. У визначений строк, відповідач суму позики не повернув. З урахуванням штрафу за прострочку та 3 процентів річних, станом на 18.05.2015 року загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 614299,17 грн. Також позивач зазначив, що має намір залучити у якості співвідповідача дружину позивача ОСОБА_4. Посилаючись, зокрема на ст.ст. 60, 133, 137, 151, 153 ЦПК України, просив суд з метою забезпечення виконання можливого рішення суду про стягнення грошових коштів:

1. витребувати з Орджонікідзевського відділу РАЦС і Маріупольського міського відділу РАЦС Маріупольського управління юстиції відомості про реєстрацію шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;

2. витребувати з МРЕВ м.Маріуполя відомості про належність автомобілів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія В А номер 632192, і ОСОБА_4 (після отримання відомостей про неї);

3. витребувати у державного реєстратора нерухомого майна Маріупольської міської управління юстиції відомості про належність нерухомого майна на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія ВА номер 632192;

4. витребувати у державного реєстратора нерухомого майна Маріупольської міської управління юстиції відомості про належність нерухомого майна на ім'я дружини ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (інші анкетні дані не відомі), після отримання відомостей про неї;

5. витребувати з відділу реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Маріупольського міського управління юстиції відомості про те, чи є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія ВА номер 632192 засновником якихось підприємств, установ, організацій, або зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа;

6. накласти заборону на відчуження нерухомого майна, що належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішуючи долю питань про які йдеться у поданій заяві, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору. А ч.2 цієї статті передбачає, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів.

В той же час, ч.1 ст.134 ЦПК України передбачає, що у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Позивачем ОСОБА_2 предявлено до відповідача ОСОБА_3 позов про стягнення суми боргу в сумі 614299,17 грн. та суми судового збору. Але у поданій заяві про забезпечення позову та доказів, позивачем ОСОБА_2 не зазначено, які саме обставини щодо предмета спору (стягнення грошових коштів) можуть бути підтверджені відомостями, про витребування яких просить позивач ОСОБА_2 та яке значення вони мають для доведеності підстав заявлених вимог.

Крім того, зі змісту ст.ст.134, 135 та ст.ст.151, 153 ЦПК України вбачається, що заява про забезпечення доказів та заява про забезпечення позову є окремими документами, так як містять різні вимоги щодо форми та порядку їх розгляду.

Таким чином, суддя вважає, що подана позивачем ОСОБА_2 заява про забезпечення позову та доказів за своїм змістом та переліком питань є заявою про забезпечення позову.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову вирішується суддею чи судом, який розглядає справу, в той же день без повідомлення відповідача й інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Проте, суддя вважає, що подана заява не відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_2 просить забезпечити позов шляхом накладання заборони на відчуження нерухомого майна, яке належить відповідачу. Водночас, на яке конкретно майно відповідача, він не зазначає, так як у нього відсутні необхідні відомості.

Встановлена ч.1 ст.153 ЦПК України, вимога щодо необхідності вирішення заяви про забезпечення позову в день її надходження, на думку судді, позбавляє його можливості щодо витребування інформації від третіх осіб про конкретне майно, на яке необхідно накласти заборону, так як це вимагає певного часу. До того ж, порядок розгляду заяви про забезпечення позову, передбачений ст.153 ЦПК України, взагалі не надає суду вказаних повноважень.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. А п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснює, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, на час подання, заява позивача ОСОБА_2 не містить відомостей, які потрібні для забезпечення позову та оцінки співмірності виду забезпечення позову із заявленими ним вимогами.

Відповідно до ч.8 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 208-210, 293, 294 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та доказів повернути заявнику.

2. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

3. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя А.В. Щербіна