ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1282/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2015 р. . Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ДРАГА О.А.

сторін:

відповідачки № 1 ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

відповідачки № 2 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 треті особи: ОСОБА_6, що діє від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні квартирою , суд -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, залучивши в якості третіх осіб: ОСОБА_6, що діє від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Службу у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні квартирою, свої вимоги мотивує тим, що Згідно Договору купівлі -продажу від 16 березня 2013 року, ОСОБА_5 придбала у власність 1 / 2 частку квартири АДРЕСА_1. Інша 1 / 2 частина квартири АДРЕСА_1, належить відповідачці, ОСОБА_2, на підставі рішення суду від 18 листопада 2009 року.

Квартира АДРЕСА_2 складається з трьох жилих ізольованих кімнат загальною площею - 73, 7 кв. м., жилою площею - 42, 0 кв. м. ( житлові кімнати 11, 9 кв. м, 12, 1 кв. м., 18, 0 кв. м. ).

У квартирі зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 Також у квартирі не зареєстрований, але проживає її син - ОСОБА_8.

На теперішній час відповідачі зайняли житлові кімнати 11, 9 кв. м, та 12, 1 кв. м., нікого до даних кімнат не впускають, ОСОБА_2, перешкоджає у користуванні коридором, кухнею, вбиральнею, ванною, шляхом блокування дверей у приміщеннях. Перегороджує собою проходи до приміщень у квартирі, навмисно вимикає світло у кухні, вбиральні, ванній. Тим самим відповідачі створюють іншим мешканцям перешкоди у користуванні квартирою, згідно своїх уточнених вимог позивач просить :

- Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_4,

усунути перешкоди у користуванні житловими кімнатами 11,9 кв.м, та 12,1 кв.м., у квартирі АДРЕСА_3, шляхом надання вільного./ доступу до вищевказаних житлових кімнат ОСОБА_5.

- Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_4, усунути перешкоди у користуванні житловими кімнатами 11,9 кв.м, та 12,1 кв.м., у , квартирі АДРЕСА_3, шляхом надання вільного доступу до вищевказаних житлових кімнат ОСОБА_6, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_8.

- Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_5 у користуванні коридором, кухнею, ванною, вбиральнею у квартирі АДРЕСА_4, ум. Києві.

- Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_4 не /' перешкоджати ОСОБА_6, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_8, у користуванні коридором, кухнею, ванною, вбиральнею у квартирі АДРЕСА_4, ум. Києві.

- Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди.

- Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп., сплачені за вимоги не майнового характеру та 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп., сплачені за вимоги про відшкодування моральної шкоди.

В судове засідання позивач ОСОБА_5 не з'явилась про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, а також не направила повідомленого належним чином і свого представника ОСОБА_8, який діяв за довіреністю від 16.03. 2013 року ( а.с.39), про причини неявки суду не повідомили, а також не відмовилися від своїх позовних вимог, будь-яких заяв через загальну канцелярію від останніх до суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе продовжити розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у його задоволенні та надали свої письмові заперечення ( а. с. 84, 85, 86).

Відповідач № 2 ОСОБА_4 проти заявленого позову заперечила в повному обсязі та просила суд відмовити у його задоволенні.

Третя особа ОСОБА_9 в судове засідання не з'явився направив до суду свої пояснення, які зареєстровані в загальній канцелярії № 57064 від 10 грудня 2014 року ( а. с. 36, 37 ) в яких зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. У зв'язку з тим, що він працює та не має змоги бути присутнім на судових засіданнях просив розглянути справу у його відсутність.

Представник Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, натомість заступник керівника служби ОСОБА_12 направив до суду письмові пояснення ( а. с. 67, 68 ), в яких просив розглядати справу без участі представника служби та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства та з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Треті особи ОСОБА_6 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_8 в судове засідання не з"явивлися про причини неявки уду не повідомили, але надали свої пояснення в ході судового засідання 19.01.2015 року ( а.с.136-142).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що 1 / 2 квартири була продана. Коли вона ночувала у своєї подруги ОСОБА_4 декілька разів приходили незнайомі люди, потрібно було викликати міліцію тому, що було дуже гучно, бачила чоловіка третьої особи, вони приходили тоді, коли заманеться, поводили себе дуже неетично, хотіли ввірватись до кімнати відповідача № 2 знає, що 1 / 2 квартири була продана позивачем третім особам, відповідачі ніяк не перешкоджали в користуванні третім особам, ОСОБА_8 там не жив, я бачила, що він приходив, але не проживав, діти там також не проживали, не раз бачила, що в холі знаходились якісь шини, мішки, в ванній кімнаті крани були поламані, старший брат приходив, декілька разів ремонтував, коли приходили інші особи, вони приходили годині об 11 вечора, гучно слухали музику, стукали по дверям, потрібно було викликати міліцію. Міліцію викликала відповідач № 1, у її присутності таке було рази 2, був інцидент, коли вони разом йшли з роботи, ОСОБА_8 схопив відповідачку, почав погрожувати, точного смислу його слів вона не пам'ятає. Також підтверджує той факт, що позивачки ОСОБА_5 в квартирі ніколи не бачила.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_8 та третю особу ОСОБА_6 на стороні позивачки ОСОБА_5 у судовому засіданні від 19.01. 2015 року, відповідачів, представника відповідача, допитавши свідка ОСОБА_13, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5 придбала у власність 1 / 2 частку квартири АДРЕСА_1, згідно договору купівлі - продажу від 16 березня 2013 року ( а. с. 5, 6, 7). Інша 1 / 2 частина квартири АДРЕСА_1, належить відповідачці, ОСОБА_2, на підставі Рішення суду від 18.11.2009 року ( а. с. 8, 9 ) Квартира АДРЕСА_2 складається з трьох жилих ізольованих кімнат загальною площею - 73, 7 кв. м., жилою площею - 42, 0 кв. м. (житлові кімнати 11,9 кв. м, 12,1 кв. м., 18,0 кв. м.).

Згідно довідки Форми № 3 ( а.с. 14) на житловій площі зареєстровано 6 осіб, а саме :

- ОСОБА_2

- ОСОБА_11

- ОСОБА_10

- ОСОБА_5.

- ОСОБА_6.

- ОСОБА_7, але фактично спірною квартирою користуються ОСОБА_2 ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, що зазначає положення ст. 182 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Таким чином, спірна квартира АДРЕСА_5, належить ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності.

Статтею 358 Цивільного кодексу України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається із заявлених позовних вимог, позивач просить суд зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні спірною квартирою, при цьому посилаючись на те, що відповідачі не допускають її до квартири, самовільно замінивши замки на вхідні двері.

Як роз'яснено в п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року № 5, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 є співвласником спірної квартири, має право володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою на рівні з позивачкою. В свою чергу, матеріали справи, не містять доказів того, що відповідачка ОСОБА_2 перешкоджає позивачу в наданому йому праві володіти, користуватися та розпоряджатися 1 / 2 частиною квартири.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.03. 2011 року ( а.с.10) визначений порядок користування спірної квартири, а саме, ОСОБА_9 ( третя особа) було виділено у користування у спірній квартирі кімнату жилою площею 18,0 кв. метри, відповідачці № 1 ОСОБА_2 - кімнати жилою площею 11,9 кв. метри та 12.1 кв. метри, місця загального користування залишені у загальному користуванні.

Разом з тим, рішенням Дарницького районного суду м. УКиєва від 27.03. 2014 року у позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2 з залученням третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, служба у справах дітей Дарницької РДА про встановлення порядку користування квартирою ( а.с. 47-48), залишено без змін колегією суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 18.06. 2014 року ( а.с.45-46), відмовлено.

Відповідно до ч.3 ст. 61ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, а також те, що стороною позивача не було додано жодних доказів, які підтверджують факт чинення відповідачем перешкод у користуванні позивачем 1 / 2 частиною спірної квартири, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я.

Під моральною шкодою, згідно з п. 3 Постанови Пленум у Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року " Про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди " слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань , або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода полягає: 1 ) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2 ) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3 ) у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи.

Проаналізувавши викладені обставини, приймаючи до уваги, що під час розгляду справи не доведено обставин, які порушують особисті немайнові права позивачки, остання не надала суду об'єктивних, беззаперечних доказів на підтвердження фактів і обставин, з якими вона пов'язує заподіяння їй моральних і фізичних страждань, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 41 Конституції України, п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав " від 07 лютого 2014 року № 5, п. 3 Постанови Пленум у Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року " Про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди " ст. ст. 11, 15, 16, 23, 317, 321, 355, 356, 358, 391 ст. 150 Житлового кодексу Української РСР ст. ст. 4, 10, 11, 57, 60, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 треті особи: ОСОБА_6, що діє від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні квартирою, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 06 березня 2015 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК