У х в а л а

іменем україни

29 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра тагарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: ОСОБА_1, відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 березня 2014 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Заяву обґрунтовано тим, що 7 вересня 2005 року у забезпечення виконання кредитних зобов'язань між відкритим акціонерним товариством «Банк «БІГ Енергія» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 2646, за умовами якого в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_1. У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору 20 березня 2011 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. 31 березня 2011 року відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 25426593. 27 грудня 2013 року між відкритим акціонерним товариством «Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір купівлі-продажу права вимоги № 3-233, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором від 7 вересня 2005 року № 11/01-09-2005. 22 січня 2014 року між відкритим акціонерним товариством «Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 7 вересня 2005 року. Таким чином, на підставі зазначених правочинів відбулася заміна кредитора та іпотекодержателя за договорами, які були підставою для вчинення виконавчого напису від 20 березня 2011 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 9 квітня 2015 року, заяву задоволено. Замінено стягувача відкрите акціонерне товариство «Банк «БІГ Енергія» на ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у виконавчому провадженні ВП № 25426593, відкритому старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Солодяк В.Р. 31 березня 2011 року за виконавчим написом № 681, виданому 20 березня 2011 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвали судів скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви або направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що укладення договорів відступлення права вимоги від 27 грудня 2013 року та 22 січня 2014 року є підставою для заміни сторони у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого напису нотаріуса від 20 березня 2011 року.

Апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції та залишив постановлену ним ухвалу без змін.

Такі висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Під час вирішення спору судами правильно визначено характер спірних правовідносин, правильно визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини, та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Доводи касаційної скарги про те, що з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії у відкритого акціонерного товариства «Банк «БІГ Енергія» останнє втратило можливість відчуження свого майна, у тому числі за договорами відступлення права вимоги, не заслуговують на увагу, оскільки заявником не надано доказів про те, що договори про відступлення права вимоги від 27 грудня 2013 року та 22 січня 2014 року визнано недійсними.

Заявник не надав доказів про визнання виконавчого напису нотаріуса від 20 березня 2011 року таким, що не підлягає виконанню, тому підлягають відхиленню його доводи про незаконність постановлених у справі ухвал судів першої та апеляційної інстанції через суперечності у розмірах заборгованості за кредитним договором, які зазначено у виконавчому написі нотаріуса та договорі купівлі-продажу права вимоги від 27 грудня 2013 року.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122цс13), виходячи із змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов'язання можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

З огляду на зазначений правовий висновок Верховного Суду України, не можна погодитись із доводами касаційної скарги про відсутність підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні за встановлених судами обставин справи.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук