АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа №755/2744/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3678/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Дубас В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
27 січня 2014 року ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, у якому просив стягнути з них солідарно на свою користь заборгованість за кредитним договором №77.1/АК-01234.08.2 від 07 липня 2008 року у сумі 23 372, 56 дол. США (по тілу кредиту і відсотках), 24 576, 51 грн. (за платою по кредиту) та 1 317 897, 80 грн. (пеня, 3 % річних і витрати від інфляції).

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 07 липня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір №77.1/АК-01234.08.2, згідно умов якого позичальнику відкрито невідновлювану кредитну лінію у сумі 29 325,00 дол. США на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів з терміном погашення до 07.07.2015 року зі сплатою 7,70 % річних за користування кредитними коштами. Того ж дня в забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, передбачених згаданим кредитним договором, між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки. ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, що підлягає стягненню у солідарному порядку з відповідачів.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором, що складається із: заборгованості за кредитом у сумі 19 203,18 дол. США, заборгованості за відсотками у сумі 4 169,38 дол. США, заборгованості за платою по кредиту (згідно п.1.5.1. кредитного договору) у сумі 24 576 грн. 51 коп., загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у сумі 1 310 771 грн. 99 коп., загальної суми 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості у сумі 6 738 грн. 57 коп., інфляційних витрат від суми простроченої плати по кредиту у сумі 387 грн. 24 коп. та судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 січня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення було відмовлено.

26 січня 2015 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане рішення, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просила його скасувати та залишити позов ПАТ «Родовід Банк» без розгляду. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що двічі подавала клопотання про зупинення провадження у справі, так як самостійно виховує трьох малолітніх дітей, однак суд першої інстанції вказані клопотання не розглянув. Також апелянт вважає, що позов ПАТ «Родовід Банк» слід було залишити без розгляду, оскільки позивач неодноразово не з'являвся у судові засідання. Апелянт зазначає, що нею було сплачено значну частину платежів на погашення кредиту, однак розрахунки банку їх не враховують. Додатково апелянт зазначила, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, а тому суд безпідставно не застосував при вирішенні спору ч. 3 ст. 551 ЦК України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник за довіреністю - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

Представник ПАТ «Родовід Банк» за довіреністю - Дзюрман О.А. апеляційну скаргу просила відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце апеляційного розгляду, тому розгляд справи за апеляційною скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України проведено за її відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 07 липня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк») та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір №77.1/АК-01234.08.2, згідно умов якого банк відкрив позичальнику невідновлювану кредитну лінію у сумі 29 325, 00 дол. США на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів з терміном погашення до 07.07.2015 року, а позичальник зобов'язалась погасити кредит, сплатити проценти у розмірі 7,70 % річних. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та процентами позичальник зобов'язувалась сплатити банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості (а.с.8-9).

Того ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором між ВАТ «Родовід Банк» і ОСОБА_2 (поручитель) був укладений договір поруки, за умовами якогопоручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором №77.1/АК-01234.08.2 від 07.07.2008 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та поручителем.

ПАТ «Родовід Банк» виконав умови згаданого кредитного договору та надав ОСОБА_1 у кредит вказану суму грошових коштів, що підтверджується заявою на видачу готівки №1691_63 від 07.07.2008 року (а.с.24).

ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість, що станом на 25 вересня 2013 року становить:

- заборгованість за кредитом у сумі 19 203,18 дол. США;

- заборгованість за відсотками у сумі 4 169, 38 дол. США,

- заборгованість за платою по кредиту (згідно п.1.5.1. кредитного договору) у сумі 24 576 грн. 51 коп.,

- пеня за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у сумі 1 310 771 грн. 99 коп.,

- 3 % річних від суми простроченої кредитної заборгованості у сумі 6738 грн. 57 коп.,

- інфляційні втрати від суми простроченої плати по кредиту у сумі 387 грн. 24 коп.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсотках, платою, 3 % річних і втрат від інфляції суд першої інстанції керувався ст.ст. 525-526, 530, ч. 2 ст. 625 ч. 1 ст. 1050, ст. 1054 ЦК України та правильно виходив з того, що ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, а тому заборгованість підлягає стягненню солідарно з неї та ОСОБА_2 як з поручителя.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що вона двічі подавала клопотання про зупинення провадження у справі, так як самостійно виховує трьох малолітніх дітей, оскільки зазначені відповідачем обставини не є підставою для зупинення провадження у справі. Також колегія суддів вважає, що відсутні підстави для залишення позову ПАТ «Родовід Банк» без розгляду згідно п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, оскільки позивачем подано заяву про розгляд справи за відсутності представника ПАТ «Родовід Банк».

Не спростовують висновків суду першої інстанції посилання апелянта на те, що нею було сплачено значну частину платежів на погашення кредиту, однак розрахунки банку їх не враховують, оскільки згідно з розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку внесені ОСОБА_1 суми були зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про стягнення пені у розмірі 1 310 771, 99 грн. з огляду на таке.

Відповідно до п. 3.6 кредитного договору позичальник зобов'язалася за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів сплачувати банку за кожен день прострочення пеню у розмірі 1, 6 % від суми простроченої заборгованості.

Отже п. 3.6 кредитного договору не передбачено стягнення пені за несвоєчасну сплату плати за обслуговування кредиту, а тому вимоги банку в частині стягнення пені за платою задоволенню не підлягають.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

У постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року, прийнятій за результатами перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2013 року у справі про стягнення боргу за договором позики вказано, що частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 25 вересня 2013 року загальний розмір простроченої заборгованості по тілу кредиту і відсотках становить 125 429, 19 грн. Таким чином, розмір нарахованої банком пені за несвоєчасне повернення кредиту і сплати відсотків становить 1 099 817, 14 грн., що майже в 6 разів перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту і відсотках.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення положення ч. 3 ст. 551 ЦК України не врахував, не звернув увагу на те, що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту і відсотках.

Колегія суддів на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України та враховуючи ступінь виконання ОСОБА_1 зобов'язання, суму боргу, що заявлена до стягнення, вважає за можливе зменшити розмір пені до суми простроченої заборгованості по тілу кредиту і заборгованості по відсотках, тобто до 125 429, 19 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню у рівних частках судовий збір у розмірі 821, 8 грн.

Крім того, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року за клопотанням ОСОБА_1 було відстрочено їй сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 827 грн. до ухвалення судового рішення. Враховуючи те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, сума пені зменшенню до 125 429, 19 грн., з ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави 1 416, 1 грн., а з ПАТ «Родовід Банк» - 410, 9 грн.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у розмірі 1 310771, 99 грн. - змінити, зменшивши суму пені до 125 429, 19 грн.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року в частині розподілу судових витрат - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» судовий збір у розмірі 410, 9 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» судовий збір у розмірі 410, 9 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в дохід держави судовий збір у розмірі 410, 9 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 416, 1 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді