Є. у. н. с. 512/1015/14-ц
Провадження № 2/512/66/15
12 березня 2015 року Савранський районний суд Одеської області
в складі: головуючого - судді Лепехи В.А., секретаря судового засідання Шаповал Н.Г., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Савранського районного суду Одеської області, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» в особі Філії «Южне головне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зняття арешту, -
07.11.2014р. до Савранського районного суду надійшов на розгляд іншим суддею позов ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії Южне ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зняття арешту.
20.12.2010р. постановою № 23469328 державного виконавця Коритного В.С. Першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ, запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 10754245 від 20.01.2011р. накладено арешт на будинок загальною площею 73,3 кв. м, який розташований за адресою: Одеська область Савранський район АДРЕСА_1 Майно належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.
04.10.2011 року постановою № 24207044 державного виконавця Георгієв В.І. Першим Суворовським ВДВС Одеського міського управління юстиції, запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 10798470 від 07.02.2011 року було накладено арешт на будинок загальною площею 73,3 кв.м,який розташований за адресою: АДРЕСА_1 Майно належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, та знаходиться в іпотеці ПриватБанку.
З урахуванням того, що на заставне майно накладено арешт, позивач не може в повному обсязі реалізувати виконання рішення суду про звернення стягнення на заставне майно, що порушує законні права позивача та змусило Южне ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» звернутись до суду з позовом.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. Крім того зазначив, що не заперечує проти винесення судом заочного рішення, вразі неявки відповідача (а. с. 31; 34).
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася (а. с. 37; 38; 43; 45; 50; 54). Про причини неявки в судове засідання суд не повідомила.
Представник відповідача - Першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а. с. 35).
Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого рішення.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.
Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.
Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.
Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку представника позивача, викладену ним у заяві, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.
Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі:
- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;
- коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Відповідно до ст. 3 ЗУ "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.
01.04.2008 року договір іпотеки зареєстровано в реєстрі за № 832, а постанови про накладення арешту були винесені в 2011 році, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки.
Крім того, 10.11.2010 року Савранським районним судом Одеської області ухвалено рішення про звернення стягнення на будинок загальною площею 73,3 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу (а. с. 21-23).
Проте, вказаний арешт унеможливлює виконати рішення Савранського районного суду Одеської області від 10.11.2010 року.
Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями.
Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.
Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, не порушують прав та свобод третіх осіб та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати.
З урахуванням зазначеної норми процесуального законодавства, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 судових витрат на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 572, 589, 590, 1050, 1054, 1277, 1283 ЦК України, ст.ст. 1, 16, 20 ЗУ «Про заставу», ст.ст. 54, 60 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. статтями 10, 60, 213, 215, 218, 224 ЦПК України, -
1. Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» в особі Філії «Южне головне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зняття арешту - задовольнити.
2. Зняти арешт з будинку загальною площею 73,3 кв.м, який розташований за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1. Майно належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, та знаходиться в іпотеці ПриватБанку, який був накладений 20.12.2010 року постановою № 23469328 державного виконавця Коритний В.С. Першим Суворовським ВДВС Одеського міського управління юстиції, запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 10754245 від 20.01.2011 року.
3. Зняти арешт з будинку загальною площею 73,3 кв.м, який розташований за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1. Майно належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, та знаходиться в іпотеці ПриватБанку, який був накладений 04.10.2011 року постановою № 24207044 державного виконавця Георгієв В.І. Першим Суворовським ВДВС Одеського міського управління юстиції, запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 10798470 від 07.02.2011 року.
Відповідачі мають право протягом десяти днів з дня отримання копії рішення подати заяву про перегляд заочного рішення.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Савранського районного суду Одеської області.

Особи які приймали участь в справі, але не були присутні в судовому засіданні при оголошенні рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копій судового рішення.

Суддя В. А. Лепеха