АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Новак А.В.
№ 22-ц/796/4552/2015 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, вселення та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, вселення та зобов'язання вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобов'язати ОСОБА_3 не чинити позивачу перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1; вселити ОСОБА_2 у вказану квартиру; зобов'язати ОСОБА_3 передати ОСОБА_2 правовстановлюючі документи на квартиру - свідоцтво про право власності серії САЕ898675, що видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції в м. Києві 27 березня 2013 року. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1, що не оспорювалось відповідачем ОСОБА_3, а також підтверджено висновком ДІМ Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві. Суд залишив поза увагою те, що відповідач ОСОБА_3 самовільно заволоділа правовстановлюючими документами на квартиру, чим позбавила позивача права вільно розпоряджатися належною йому часткою.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 та треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, в якому просив зобов'язати останню не чинити йому перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1; вселити його у вказану квартиру; зобов'язати ОСОБА_3 передати йому правовстановлюючі документи на квартиру - свідоцтво про право власності серії САЕ898675, що видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції в м. Києві 27 березня 2013 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він є власником 1/9 частини квартири АДРЕСА_1. Починаючи з січня 2014 року колишня дружина ОСОБА_3 чинить йому перешкоди у користуванні вказаною квартирою. В лютому 2014 року ОСОБА_3 змінила замки до вхідних дверей, у зв'язку з чим він змушений тимчасово проживати у своїх знайомих за іншою адресою. Щодо протиправної поведінки відповідачки він неодноразово звертався до правоохоронних органів. Крім того, ОСОБА_3 самовільно заволоділа правовстановлюючими документами на квартиру, чим позбавила його права вільно розпоряджатися своєю часткою.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_2 не довів факту наявності у нього правовстановлюючого документу на 1/9 частину квартири, а також чинення відповідачем перешкод у користуванні квартирою.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції неповно з'ясував обставини по справі, не дав належної оцінки наданим позивачем доказам.

Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовувалися тим, що відповідач ОСОБА_3 утримує у себе правовстановлюючі документи на квартиру, співвласником якої він є, а також чинить йому перешкоди у користуванні нею.

На підтвердження законності та обґрунтованості заявлених вимог ОСОБА_2 надав суду висновок ДІМ Голосіївського РУ ГУМВС України в м.Києві, складений 02 березня 2014 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 Згідно даного висновку ДІМ Голосіївського РУ ГУМВС України в м.Києві встановлено, що колишня дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 змінила замки до вхідних дверей квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_11 і ОСОБА_3, а також чинить перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'являлася, письмових заперечень проти позову суду не подавала. Представник відповідача ОСОБА_3 обмежився поданням до суду заяви про необхідність залучення до участі в справі як третіх осіб співвласників квартири ОСОБА_4,, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_12

Відтак, право ОСОБА_2 власності на частку в квартирі не заперечувалося відповідачем та його представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, особа, яка є співвласником майна, яке перебуває у спільній частковій власності, наділена правом на захист права користування, володіння або розпорядження таким майном не залежно від розміру належної їй частки.

Враховуючи викладене, вимоги ОСОБА_2 про вселення в квартиру АДРЕСА_1 є законними та обґрунтованими, а висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог у вказаній частині є помилковим.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інcтанції про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 про зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Положення ст. ст. 15, 16, 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися чи є підстави передбачити можливість такого порушення його права в майбутньому.

Відповідно до положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник вправі вернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Зазначений спосіб захисту права власності спрямований на попередження можливого порушення, яке на момент подання позову відсутнє, але при цьому у власника є всі підстави вважати, що дії відповідних осіб неминуче призведуть до порушень його права.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 не було наведено доказів на підтвердження наявності підстав передбачити можливість порушення відповідачем його права власності. Наявні перешкоди у користуванні ОСОБА_2 квартирою, яка є об'єктом права спільної часткової власності, мають бути усуненні шляхом вселення в квартиру. Вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 є такими, що заявлені на майбутнє. Судом не встановлено правових підстав для їх задоволення в межах розгляду даної справи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_2 про зобов'язання ОСОБА_3 передати йому правовстановлюючі документи на квартиру - свідоцтво про право власності серії САЕ898675, що видане Реєстраційною службою Головного управління юстиції в м.Києві 27 березня 2013 року, оскільки позивач не довів наявності таких документів у ОСОБА_3, а також чинення останньою перешкод у їх володінні.

Враховуючи викладене, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про вселення. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пропорційно до обсягу задоволених вимог підлягає стягненню 121,80 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, вселення та зобов'язання вчинити певні діїзадовольнити частково.

Вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2121,80 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді