Справа 317/3803/14-ц
№/п 2/317/140/2015
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Гончаренко П.П.

при секретарі - Сучковій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у звязку з навчанням та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, яку згодом уточнила до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у звязку з навчанням та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування свого позову зазначила, що 02.06.1996 року вона вийшла заміж за ОСОБА_2, під час спільного шлюбу народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 17.03.2014 року шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Позивачка вказує, що син проживає разом з нею. ОСОБА_2 не бере участь у додаткових витратах на дитину, а їхній син ОСОБА_4 повністю знаходиться на її утриманні, що і змусило її звернутись до суду з відповідним позовом.

Також позивачкою вказано, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2014 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. За вказаним рішенням суду 07.11.2014 року державним виконавцем державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 333/6325/14-ц виданого 24.11.2014 року.

Позивачкою отримано довідку державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області в якій зазначено, що у ОСОБА_2 є заборгованість по сплаті аліментів яка становить 2992,95 грн.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що відповідач ОСОБА_2 являється фізичною особою-підприємцем та отримує прибуток та отримує дохід в розмірі 27150,00 грн. за рік.

Таким чином позивачка вважає, що ОСОБА_2 працює та отримує прибуток, а своєму синові на місяць на життя виділяє лише 249,00 грн.

Стосовно стягнення додаткових витрат на утримання сина позивачка вказує, що в 2013 році їхній син ОСОБА_3 поступив на денну форму навчання до Економіко-правничого коледжу ЗНУ спеціальності розробка програмного забезпечення контрактної основи. Термін навчання 2013/2014-2016/2017 навчальний рік. Загальна вартість освітньої послуги становить 22400,00 грн.

В звязку з необхідністю сплати грошових коштів позивачка на початку січня 2013 року зверталась до відповідача ОСОБА_2, який в сплаті коштів за навчання їхнього сина відмовив та зазначив, що більше надавати гроші не буде.

Позивачка вказує, що вона сплатила грошові кошти за три семестри навчання сина ОСОБА_3 в сумі 8400,00 грн., з яких вважає, що 4200,00 грн. відповідач ОСОБА_2 повинен їй повернути, як аліменти за навчання сина, що нею вже були сплачені.

Крім того, позивачкою зазначено, що термін навчання ОСОБА_3 в Економіко-правничому коледжі ДВНЗ ЗНУ до 30.06.2017 року, тому необхідно сплатити ще за 4 семестри навчання, в звязку з чим, ОСОБА_2 зобовязаний на її думку сплачувати щомісячно аліменти на її користь у звязку з навчанням сина в розмірі 233,33 грн. починаючи з дня звернення з даним позовом до суду і до зміни обстановки.

Також позивачка вважає, що відповідач ОСОБА_2 зобовязаний брати участь у додаткових витратах, що викликані хворобою дитини. В обґрунтування стягнення додаткових витрат на лікування сина ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 за час проживання з нею у шлюбі, ще з початку виховання їхнього сина ОСОБА_4, неодноразово погрожував позивачці та сину фізичною розправою, та за найменшу неповинність бив позивачку та їхнього сина так, що син втрачав свідомість. Позивачка змушена була звертатися до лікарні, так як після неодноразових побиттів сина його батьком, хлопець став систематично хворіти. Позивачка разом з сином ОСОБА_4 змушена була звернутися за допомогою до різних лікарів, а також до психолога Центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, що у Комунарському районі м. Запоріжжя, де довгий час з сином сторін ОСОБА_3 займалися психологи. Також ОСОБА_3 проходить курс лікування у невролога.

У звязку з діагнозом, який був поставлений лікарем-офтальмологом міопія середнього ступеню; ангіопатія сітківки очей; міопічний астигматизм, та рекомендацією сину ОСОБА_4 носіння мяких контактних лінз з ціллю лікування міопії, тому позивачка регулярно несе витрати на купівлю мяких контактних лінз, проходження курсу апаратного лікування.

Позивачка вказує, що ОСОБА_2 зобовязаний нести додаткові витрати на купівлю мяких контактних лінз та проходження діагностики сином ОСОБА_4 1050,00 грн. на рік, що щомісячно становить 87,50 грн. починаючи з дня звернення з даним позовом до суду і до зміни обстановки.

Також позивачка ОСОБА_1 в своїй позовній заяві зазначає, що ОСОБА_3 має здібності до музики, зокрема до гри на гітарі, у звязку з чим постійно відвідує курси гри на гітарі. За один рік навчання сина на курсах гри на гітарі витрачається 3360,00 грн. Тому позивачка вважає, що ОСОБА_2 зобовязаний нести додаткові витрати на навчання сина на курсах гри на гітарі 1680,00 грн. на рік, що щомісячно становить 140,00 грн. починаючи з дня звернення з даним позовом до суду і до зміни обстановки.

Також у звязку зі своїми особливим здібностями ОСОБА_3 займається плаванням та відвідує плавальний басейн. За рік відвідування ОСОБА_3 плавального басейну витрачається 2160,00 грн., тому позивачка вважає, що відповідач ОСОБА_2 зобовязаний нести додаткові витрати на відвідуваннями сином плавального басейну в розмірі 1080,00 грн. на рік, що щомісячно становить 90,00 грн. починаючи з дня звернення з даним позовом до суду і до зміни обстановки.

Позивачка також зазначає, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, а тому не має можливості працювати та заробляти собі на життя, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги для забезпечення нормальної життєдіяльності та навчання.

Для навчального року ОСОБА_3 необхідні речі, на купівлю які позивачка витратила особисті кошти в розмірі 20120,00 грн., тому вона вважає, що ОСОБА_2 зобовязаний сплатити їй половину шляхом покриття вже фактично понесених нею витрат у розмірі 10060,00 грн., що щомісячно становить 838,33 грн.

У звязку з вищевикладеним позивачка вважає, що відповідач ОСОБА_2 зобовязаний щомісячно сплачувати на її користь додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1389,16 грн.

При цьому, позивачка зазначає, що в ці додаткові витрати не входять витрати, що понесені нею на їжу дитини, адже тих коштів, що сплачує відповідач щомісячно в розмірі приблизно 249,00 грн. не вистачає навіть на повноцінне харчування їхнього сина ОСОБА_4.

У звязку з вищевикладеним позивачка просить суд задовольнити її уточнені позовні вимоги та стягнути з відповідача понесені нею витрати на навчання сина в розмірі 4200,00 грн. одноразово та додаткові витрати щомісячно в розмірі 1389,16 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивачки та просила суд в їх задоволенні відмовити, вважає що вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Представник відповідача вважає, що зазначені позивачкою додаткові витрати не відносяться до таких, що повязані з особливими обставинами, а є звичайними побутовими витратами, а не додатковими в розумінні ст. 185 СК України.

Прожитковий мінімум це вартісна оцінка споживчого кошика, що включає мінімальні набори продуктів харчування, непродовольчих товарів і послуг, необхідних для збереження здоровя людини і забезпечення його життєдіяльності. Основні положення, що визначають порядок формування споживчого кошика і використання прожиткового мінімуму, встановленні Закону України «Про прожитковий мінімум» № 966-ХІV від 15.07.1999 року.

Таким чином стягнення аліментів на неповнолітню дитину передбачає покриття необхідних витрат, визначених законом. Відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя з відповідача ОСОБА_2 вже стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Представник відповідача в своїх запереченнях наголошує, що додатковими витратами на дитину є витрати, що викликані особливими обставинами. У позовній заяві не зазначено які саме обставини призвели до додаткових витрат на дитину, наприклад, на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, спеціальних допоміжних засобів, необхідних для дитини з вадами фізичного розвитку, а також інші витрати повязані з тяжким захворюванням або із заподіянням їй травми, і свідчать про необхідність у звязку з цим збільшення витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо. А тому витрати, понесені на звичайне харчування, придбання одягу та взуття, засобів гігієни та інше, вказане в якості додаткових витрат, начебто понесених позивачкою, на думку представника відповідача не відноситься до додаткових, оскільки не повязані з особливими обставинами.

Також представник відповідача заперечувала проти стягнення з відповідача коштів на навчання, а також коштів на придбання речей для навчального року, вважає їх безпідставними та такими, що не підтверджені доказами.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.06.1996 року, під час спільного шлюбу народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 17.03.2014 року шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

ОСОБА_3 мешкає разом з позивачкою ОСОБА_1

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2014 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

За вказаним рішенням суду 07.11.2014 року державним виконавцем державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 333/6325/14-ц виданого 24.11.2014 року.

Згідно довідки державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області у відповідача ОСОБА_2 є заборгованість по сплаті аліментів яка становить 2992,95 грн.

Відповідач ОСОБА_2 являється фізичною особою-підприємцем та отримує прибуток т а отримує дохід в розмірі 27150,00 грн. за рік, що підтверджується наданими до суду доказами, а саме Свідоцтвом платника єдиного податку та довідкою з ДПІ Запорізького району № 154/10/08-08-17-114 від 29.07.2014 року.

Згідно договору № 1 від 12.08.2013 року та довідки № 64/09 від 30.10.2014 року ОСОБА_3 поступив на денну форму навчання до Економіко-правничого коледжу ЗНУ спеціальності розробка програмного забезпечення контрактної основи. Термін навчання 2013/2014-2016/2017 навчальний рік. Загальна вартість освітньої послуги становить 22400,00 грн.

Позивачкою сплачено грошові кошти за три семестри навчання сина ОСОБА_3 в сумі 8400,00 грн., з яких 4200,00 грн. відповідач ОСОБА_2 повинен повернути позивачці, як аліменти за навчання сина, що нею вже були сплачені, що підтверджується квитанціями про сплату коштів.

Крім того, термін навчання ОСОБА_3 в Економіко-правничому коледжі ДВНЗ ЗНУ до 30.06.2017 року, тому необхідно сплатити ще за 4 семестри навчання, в звязку з чим, ОСОБА_2 зобовязаний сплачувати щомісячно аліменти на користь позивачки у звязку з навчанням сина в розмірі 233,33 грн. (2800,00 грн./12 міс.) починаючи з дня звернення з даним позовом до суду і до зміни обстановки.

Також суд погоджується, що відповідач ОСОБА_2 зобовязаний брати участь у додаткових витратах, що викликані хворобою дитини, у звязку з діагнозом, який був поставлений ОСОБА_3 лікарем-офтальмологом міопія середнього ступеню; ангіопатія сітківки очей; міопічний астигматизм, та рекомендацією носіння мяких контактних лінз з ціллю лікування міопії, тому позивачка регулярно несе витрати на купівлю мяких контактних лінз, проходження курсу апаратного лікування.

Суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на купівлю мяких контактних лінз та проходження діагностики сином ОСОБА_4, що щомісячно становить 87,50 грн., на навчання сина на курсах гри на гітарі в розмірі 140,00 грн., на відвідуваннями сином плавального басейну в розмірі 90,00 грн. в місяць починаючи з дня звернення з даним позовом до суду і до зміни обстановки.

Стосовно стягнення з відповідача ОСОБА_2 половини сплачених витрат на придбання речей для навчального року у розмірі 10060,00 грн., суд вважає дані позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню та погоджується з думкою представника відповідача, що вказані позовні вимоги не доведені та не підтверджені доказами, та не відноситься до додаткових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість надана Верховною Радою України.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На підставі ч.ч. 2,3 ст. 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У відповідності до абз. 1 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 7, 79, 141, 180, 181, 184, 185 СК України, п.п. 15, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у звязку з навчанням та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: 70450, Запорізька область Запорізький район, смт. Кушугум, пров. Перекопський, буд. 15А, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з навчанням, одноразово шляхом покриття вже фактично понесених ОСОБА_1 витрат у розмірі 4200 (чотири тисячі двісті гривень) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: 70450, Запорізька область Запорізький район, смт. Кушугум, пров. Перекопський, буд. 15А, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2) додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 600 (шістсот гривень) грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до зміни обставин.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції.

Суддя: П.П. Гончаренко