Справа №483/2418/14-ц 05.03.2015 05.03.2015 05.03.2015
Провадження номер №22ц/784/492/15 Головуючий суду 1-й інстанції - Головко Л.І.
Категорія 47 Доповідач апеляційного суду - Мурлигіна О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю:

представника Покровської сільської ради - Москальського А.П.

представника третьої особи Управління Держземагентства в Очаківському районі

Миколаївської області - Коломієць Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

заступника прокурора Миколаївської області

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області

від 23 грудня 2014 року,

за позовом Миколаївського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області до Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (далі - Покровська сільрада) та ОСОБА_5 про скасування рішення, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та повернення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року Прокурор, діючи в інтересах держави в особі Покровської сільради, звернувся з вказаним позовом.

Прокурор зазначав, що рішенням Покровської сільради за №8 від 08 жовтня 2013 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі Покровської сільради, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,050 га, розташованої по АДРЕСА_1.

Вказане рішення прийняте всупереч вимогам ст.ст.79-1, 123, 186-1 Земельного кодексу України, пунктів 50, 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ №1051 від 17.10.2012 року (далі - Порядок), ст.16 Закону України «Про державний земельний кадастр», ст.7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

Так, на час винесення рішення про передачу відповідачці земельної ділянки у власність, ділянка не була сформована, оскільки державна реєстрація земельної ділянки та привласнення її кадастрового номеру здійснено управлінням Держкомзему в Очаківському районі лише 11 грудня 2013 року, після прийняття рішення. Між тим, за вимогами ст. 79-1 ЗК України, відведення земельної ділянки із земель державної та комунальної власності здійснюється після формування земельної ділянки з метою визначення її як об'єкта цивільних прав.

Крім того, земельна ділянка розташована на території земель природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку «Кінбурнська коса», що потребує при виготовленні проекту відведення землі погодження з Управлінням екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації. Такого погодження при відведення земельної ділянки отримано не було.

Посилаючись на те, що Покровська сільрада не дотрималася вимог чинного законодавства при відведенні земельної ділянки, прокурор просив скасувати рішення Покровської сільради за № 8 від 8 жовтня 2013 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 за рахунок земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,050 га, розташованої по АДРЕСА_1, скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис за № 6134783 від 05 червня 2014 року про державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку під кадастровим номером :05:003:0009 та повернути вказану земельну ділянку у власність держави в особі Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 грудня 2014 року в задоволенні позову Прокурора відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність рішення обставинам справи та вимогам матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Представники відповідачів та третьої особи у суді, ОСОБА_5 у письмових запереченнях на апеляційну скаргу, просять залишити рішення суду без змін. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доводами колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням XХ сесії 6 скликання Покровської сільської ради № 8 від 08 жовтня 2013 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 за рахунок земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,050 га, розташованої по АДРЕСА_1.

Звертаючись з позовом, прокурор посилався на незаконність вказаного рішення внаслідок належності переданої у власність ОСОБА_5 земельної ділянки до земель природно - заповідного фонду, а також на те, що земельна ділянка на час її передачі у власність не була сформована та відсутній позитивний висновок управління екології та природних ресурсів.

Відмовляючи в позові, суд виходив з недоведеності заявлених вимог з підстав, вказаних в позові.

Між тим, з висновком суду погодитись не можна.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 8-1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі рішення, яке оспорено прокурором, було здійснено державну реєстрацію права власності відповідачки на земельну ділянку площею 0,050 га., та 25 червня 2014 року видано правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на нерухоме майно - спірну земельну ділянку (а.с. 13).

Викладене свідчить про те, що рішення про передачу ОСОБА_5 у власність земельної ділянки є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання - оформлення відповідачкою права власності на земельну ділянку шляхом отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

За такого, само по собі скасування ненормативного акту не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства через оспорювання такого права.

Таким чином позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування, яке вичерпало свою дію шляхом виконання, не може бути задоволений. Обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту, оскільки скасування рішення, за наведених обставин, не породжує наслідків для власника земельної ділянки, так як у такої особи виникло право власності на земельну ділянку, яке ґрунтується на правовстановлюючому документі.

Враховуючи, що розгляд даного позову не впливає на законність правовстановлюючого документу щодо права власності на земельну ділянку до розгляду спору про його оскарження (тобто не породжує юридичних наслідків), колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовної заяви прокурора з наведених ним підстав.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на інші обставини справи.

Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено також ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 45 ЦПК України.

В силу ч. 2 ст. 45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Як вбачається з матеріалів справи, позов прокурором пред'явлено в інтересах Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області до відповідачів, серед яких також зазначено Покровську сільську раду Очаківського району Миколаївської області. Отже, одна і таж сама особа зазначена позивачем і відповідачем. Між тим, це є порушення вимог процесуального закону.

Так, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ст. 30 ЦПК України).

Позивач - це особа, на захист суб'єктивних прав і охоронюваних законом інтересів якої порушується цивільна справа в суді.

Відповідачем є особа, яка за цивільною позовною заявою позивача притягується до відповідальності за порушення чи оспорювання її прав та охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, сторонами в цивільному процесі є юридично заінтересовані особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом розгляду і вирішення в цивільному судочинстві, тобто особи з протилежними інтересами. У зв'язку з чим, позивач та відповідач не можуть співпадати.

Виходячи з наведеного та в силу п. 4 ч. 1, ч. 3 ст. 309 ЦПК України рішення суду необхідно скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові з інших ніж це вважав суд підстав.

Рішення апеляційного суду не позбавляє прокурора за умови визначення іншого складу осіб та змісту позовних вимог й їх обґрунтування звернутися з новим позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області задовольнити частково.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 грудня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Миколаївського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області до Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області та ОСОБА_5 про скасування рішення, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та повернення земельної ділянки у власність держави відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: