АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7545/2015 Головуючий у першій інстанції - Юзькова О.Л.
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Крижанівської Г.В., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника відповідача Римаря А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС», третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про стягнення майна, що набуто без достатньої правової підстави,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з ТОВ «АТ СЕРВІС» на його користь майно, що набуто без достатньої правової підстави, а саме грошові кошти у розмірі 11 840 грн. 40 коп., проценти за користування грошовими коштами у розмірі 190 грн. 74 коп., судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу у сумі 500,00 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 09.12.2014 уклав договір № 7123654 з ТОВ «АВТО ПРОСТО» про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля у групі). За умовами договору позивач був зобов'язаний сплатити винагороду за послуги, пов'язані з включенням договору до системи АвтоТак та формуванням групи потягом 10 днів після повідомлення ТОВ «АВТО ПРОСТО» позивачу номера групи до якої він належить та дати її створення, розмір винагороди - 11 840 грн. 40 коп. Також 09.12.2014 позивач уклав з відповідачем договір доручення № 712365 згідно до якого товариство взяло на себе зобов'язання вчинити від імені ОСОБА_3 дії визначені цією угодою, в тому числі і сплатити винагороду ТОВ «АВТО ПРОСТО». Дана сума мала бути перерахована протягом 10 днів з дня отримання від ТОВ «АВТО ПРОСТО» повідомлення про дату створення групи, до якої включено договір про адміністрування та номеру групи в системі АвтоТак. Зазначена сума у розмірі 11 840,40 грн. була перерахована позивачем відповідачу для сплати винагороди за договором доручення № 712365. Зазначені кошти були перераховані на рахунок відповідача помилково, без достатньої правової підстави, оскільки на момент здійснення операції позивач не був повідомлений ТОВ «АВТО ПРСТО» про номер його групи і дату створення останньої. 12.01.2015 позивач відмовився від договору доручення про що повідомив відповідача та просив у добровільному порядку повернути кошти. На повідомлення TOB «АТ СЕРВІС» не відповів, гроші не повернув. За таких обставин, зважаючи на те, що грошові кошти отримані відповідачем без достатньої правової підстави, відповідач має сплатити і проценти за користування ними відповідно до положень ст. ст. 1214, 1048 ЦК України за період з 09.12.2014 по 20.01.2015, що становить 190 грн. 74 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.03.2015 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Вказує, що з висновком суду не погоджується, оскільки на момент укладання договору доручення у нього не існувало ніяких обов'язків щодо вчинення юридичних дій за договором адміністрування, оскільки обов'язок сплати винагороди виникав лише після повідомлення ТОВ «АВТО ПРОСТО» номера групи та дати створення групи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю і необґрунтованістю та просив рішення суду залишити без змін.

Позивач в судове засідання не з'явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду електронне повідомленняв якому апеляційну скаргу підтримав та просив розглядати справу у його відсутність. Колегія суддів, визнала за можливе розглянути справу за відсутності позивача, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення відповідачем прав позивача.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що 09.12.2014 між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_3 було укладено договір № 712365 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі.

Умовами договору сторони передбачили обов'язок ОСОБА_3 сплатити на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» винагороду у розмірі 11 840 грн. 40 коп. за послуги товариства, пов'язані з включенням договору про адміністрування до системи АвтоТак та формування групи.

Також 09.12.2014 між позивачем та ТОВ «АТ СЕРВІС» було укладено договір доручення № 712365, за яким повірений (відповідач) взяв на себе зобов'язання вчинити визначені договором дії від імені довірителя (позивача).

За договором доручення, відповідно до положень ст. 1000 ЦК України, одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Шляхом укладання договору доручення ОСОБА_3 уповноважив відповідача сплатити від імені довірителя винагороду ТОВ «АВТО ПРОСТО», отриману повіреним від довірителя за цим договором.

При цьому обов'язок довірителя сплати винагороди ТОВ «АВТО ПРОСТО» виникає після повідомлення довірителю номера групи, до якої він належить та дати створення групи.

Сплата винагороди ТОВ «АВТО ПРОСТО» здійснюється повіреним за рахунок довірителя одноразово шляхом безготівкового перерахування суми коштів винагороди ТОВ «АВТО ПРОСТО» на банківський рахунок, повідомлений довірителем.

В свою чергу повірений зобов'язався перерахувати винагороду ТОВ «АВТО ПРОСТО» протягом 10 календарних днів з дня отримання від ТОВ «АВТО ПРОСТО» повідомлення про дату створення групи, до якої включено договір про адміністрування та номеру групи в системі АвтоТак.

09.12.2014 позивач сплатив суму винагороди по договору доручення № 712365 від 09.12.2014 у розмірі 11 840,00 грн., виконавши умову договору доручення визначену п. 4.1.

Частиною 1 статті1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Так, відповідно до п. 2.1., 2.2., 2.3., 2.5. вищевказаного договору, позивач уклав з ТОВ «АТ СЕРВІС» договір доручення, відповідно до якого перерахував на рахунок свого повіреного суму, що відповідає розміру винагороди ТОВ «АВТО ПРОСТО» за договором про адміністрування. В свою чергу повірений зобов'язався перерахувати винагороду на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» після формування групи, повідомлення позивачу дати її створення та номеру групи в системі АвтоТак. Відповідно, ані ТОВ «АТ СЕРВІС», ані ТОВ «АВТО ПРОСТО» не отримує коштів без достатніх правових підстав. Кошти перераховуються та отримуються на підставі відповідних договорів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 також посилався на те, що він відмовився від договору доручення № 712365 на підставі п. 5.1 договору, а отже йому підлягають поверненню усі сплачені за договором доручення кошти.

Такі посилання є безпідставними з огляду на те, що п. 5.1 договору визначає, що: «Довіритель має право відмовитись від договору в односторонньому порядку, про що письмово повідомляє Повіреного», однак у відповідності до п. 5.1.2: «Якщо Повірений отримав від Довірителя письмове повідомлення про відмову від Договору після виконання Повіреним Договору та перерахування коштів на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО», то кошти, сплачені за договором, не підлягають поверненню Повіреним Довірителю».

Враховуючи те, що 29 грудня 2014 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» повідомило ТОВ «АТ СЕРВІС» про включення Договору про адміністрування № 712365 до групи № 1132, у ТОВ «АТ СЕРВІС» виник обов'язок (п.3.1 Договору доручення) перерахувати кошти отримані від Довірителя на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО», що і було зроблено.

На підтвердження перерахування коштів в сумі 11 840,40 грн. на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО» у суді першої інстанції було долучено до матеріалів справи Довідку про отримання компанією ТОВ «АВТО ПРОСТО» коштів в сумі 11 840,40 грн. від ТОВ«АТ СЕРВІС» у якості винагороди за послуги ТОВ «АВТО ПРОСТО», пов'язані з включенням Договору № 712365 про адміністрування до системи АвтоТак та формування групи.

З наведеного вбачається, що ТОВ «АТ СЕРВІС» в межах наданих товариству повноважень належним чином виконало умови Договору та 29.12.2014 перерахувало кошти на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО».

Як зазначає сам позивач, заяву про відмову від Договору доручення від направив 12.01.2015, тобто після перерахування коштів Повіреним на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО», а отже, у відповідності до положень п. 5.1.2, кошти сплачені за Договором доручення не підлягають поверненню Довірителю, тобто вимоги про їх стягнення є незаконними.

Також не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги щодо невідповідності договору доручення вимогам ст. 1007 ЦК України, оскільки позивачем не було надано довіреності на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення, а отже ТОВ «АТ СЕРВІС» не мало підстав для перерахування коштів на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО». Вказане спростовується наступним.

Згідно ч. 1 ст. 1007 ЦК України, довіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення.

Однак, ст. 1003 ЦК України встановлює, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

З наведеного вбачається, що Законом передбачено, що сторони договору доручення можуть встановити юридичні дії які належить вчинити повіреному або у довіреності, або у договорі доручення, тобто наявність обох складових не є обов'язковою.

Крім того саме довіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність. Позивач свого зобов'язання не виконав, проте TOB «АТ СЕРВІС» виконало зобов'язання повністю та у відповідності до умов договору.

У договорі доручення укладеному між ОСОБА_3 та TOB «АТ СЕРВІС» чітко визначено усі юридичні дії, які належить вчинити повіреному, вони є правомірними, Конкретними та здійсненними, а отже, за даних обставин, сторонам для забезпечення виконання договору та виконання його умов видача довіреності не була обов'язковою.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді