Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є. у. 331/6827/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Смолка І.О.
№ 22-ц/778/1049/15 Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі: Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області в інтересах Міністерства освіти і науки України - в особі науково-методичного центру професійно-технічної освіти у Запорізькій області на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2013 року в справі за позовом прокуратури Запорізької області в інтересах Міністерства освіти і науки України, науково-методичного центру професійно-технічної освіти у Запорізькій області до ОСОБА_2 про визнання права власності, витребування нерухомого майна,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року заступник прокурора Запорізької області в інтересах Міністерства освіти і науки України - в особі науково-методичного центру професійно-технічної освіти у Запорізькій області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності, витребування нерухомого майна.

Позивач зазначав, що відповідно до п.п.72 п.4 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого Указом Президента України від 25 квітня 2013 року №240/2013, МОН України відповідно до покладених на нього завдань виконує функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери його управління.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 13.10.2000 № 2075, виданого Запорізькою міською радою, в цілому будівля (літ.А-2), яка розташована в АДРЕСА_1 належить Державі в особі Верховної Ради України. Право оперативного управління належить Запорізькому обласному Науково-методичному центру професійно-технічної освіти, який у відповідності до п. п. 1.1, 1.2, 5.1 Статуту є державним та знаходиться у підпорядкуванні Міністерства освіти і науки України.

14.12.2005 року між Науково-методичним центром професійно-технічної освіти у Запорізькій області та ТОВ «Аркадія Л» укладено інвестиційний договір, який узгоджено з Міністерством освіти і науки України та управлінням освіти та науки Запорізької обласної державної адміністрації. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Аркадія Л» зобов'язана за рахунок власних коштів збудувати антресольний поверх на будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

За виконання зазначених робіт Науково-методичний центр професійно-технічної освіти у Запорізькій області передає ТОВ «Аркадія Л» у власність нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 Згідно з п. 4.5 вищезазначеного договору, право власності переходить до інвестора протягом 20 днів з моменту виконання умов договору. У подальшому, при нотаріальному посвідченні інвестиційного договору 07.02.2006, у текст останнього було внесено п.4.6, відповідно до якого право власності на нежитлову будівлю переходить до інвестора з моменту державної реєстрації договору. На підставі вказаного договору 16.02.2006 року Запорізьким міжміським БТІ зареєстровано право власності на нежитлову будівлю за ТОВ «Аркадія Л». Вказаний інвестиційний договір є нікчемним, як такий, що порушує публічний порядок з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2, 5.1 Статуту Науково-методичного центру професійно-технічної освіти у Запорізькій області від 2004 року, затвердженого заступником Міністра освіти і науки України, даний заклад є державним, що утримується за рахунок коштів державного бюджету і знаходиться у підпорядкуванні Міністерства освіти і науки України. Згідно з п.п.5.12, 5.13 вищезазначеного Статуту, для забезпечення статутної діяльності Центр на праві оперативного управління володіє та користується нежитловою будівлею (літ.А-2) за адресою: АДРЕСА_1, яка є державним майном та знаходиться у сфері управління Міністерства освіти і науки.

Науково-методичний центр професійно-технічної освіти у Запорізькій області мав право на відчуження майна, яке перебувало у нього на праві оперативного управління, лише за погодженням з органом управління майном, тобто Міністерством освіти і науки України.

Міністерством освіти та науки України 14.12.2005 року було погоджено інвестиційний договір, за умовами якого право власності переходить до ТОВ «Аркадія Л» протягом 20 днів з моменту виконання умов договору.

Однак, для нотаріального посвідчення 07.02.2006 року надано інший інвестиційний договір, відповідно до якого право власності на нежитлову будівлю переходить до інвестора з моменту реєстрації, який не був погоджений Міністерством освіти та науки України. За вказаним фактом прокуратурою Жовтневого району м. Запоріжжя проводилась перевірка, за результатом якої порушено кримінальну справу відносно директора Науково-методичного центру професійно-технічної освіти у Запорізькій області ОСОБА_3

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2011 року по справі № 1-39/2011 ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.367 КК України у зв'язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

На думку позивача фактично відбулося відчуження державного майна поза волею власника. У ТОВ «Аркадія Л» не виникло на законних підставах права власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а вказане майно на законних підставах з державної власності не вибувало.

Також позивач вказує, що інвестиційний договір від 14.12.2005 року між Науково-методичним центром професійно-технічної освіти у Запорізькій області та ТОВ «Аркадія Л» є нікчемним, а тому на теперішній час існують обставини, які перешкоджають державі здійснювати функції власника цього майна, оскільки вказане приміщення неодноразово відчужувалось, у тому числі за цивільно-правовими договорами. Також було змінено адресу спірного приміщення - відповідно до затвердженої судом мирової угоди нежитловій будівлі літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_1 присвоєно нову адресу: АДРЕСА_1 та змінено її призначення на будівлю офісних приміщень.

Крім того, за ТОВ «Зеніт-3» визнано право власності на 37/50 частин будівлі, за ОСОБА_4 - 13/50 частин будівлі (право власності зареєстровано 04.09.2009).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2009 року по справі №2-338/2009 судом визнано мирову угоду, укладену між ТОВ «Зеніт-3» та ОСОБА_4 За умовами мирової угоди вказану будівлю поділено на 5 окремих приміщень, які розподілені наступним чином :

1) за ОСОБА_4 визначено право власності на відокремлене приміщення підвалу III загальною площею 36,9кв.м., відокремлене приміщення IV першого поверху площею 23,2 кв. м. та відокремлене приміщення першого поверху площею 150,9 кв. м.;

2) за ТОВ «Зеніт-3» визнано право власності на відокремлене нежитлове приміщення І підвалу та першого поверху площею 202,1 кв. м. та нежитлове приміщення II першого та другого поверхів площею 413 кв. м.

На підставі договорів купівлі-продажу від 06.12.2009 та від 23.12.2009 право власності на всі приміщення будівлі за адресою: АДРЕСА_1 передано ОСОБА_2 і на цей час будівля перебуває у її власності.

Таким чином, дане нерухоме майно вибуло з володіння власника - держави поза його волею, вказане, відповідно до вимог ст. 388 Цивільного кодексу України, є підставою для витребування цього майна від ОСОБА_2

Позивач також вказує, що здійснення ТОВ «Аркадія Л» операцій купівлі - продажу нерухомого майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, свідчить про невизнання права державної власності на вказане майно, що згідно з приписами ст.392 Цивільного кодексу України, є підставою для пред'явлення позову про визнання права власності на це майно за державою. Таким чином, нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_1 не відчужувалось уповноваженими на те державними органами чи їх посадовими особами, а отже є підстави вважати, що майно вибуло з власності держави поза волею власника. Тобто, Міністерство освіти і науки України, на яке покладено функції з управління об'єктами державної власності має право витребувати приміщення будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1).

Посилаючись на ці обставини, Позивач просив визнати за державою в особі Міністерства освіти і науки України право власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1): нежитлове приміщення підвалу III (літ. А-2)-площею. 36,9 кв. м., нежитлове приміщення IV першого поверху (літ. А-2)- площею 23,2 кв. м., нежитлове приміщення першого поверху (літ. А-2)- площею 150,9 кв. м., нежитлове приміщення І підвалу та першого поверху (літ. А-2)- площею 202,1 кв. м., нежитлове приміщення II першого та другого поверхів (літ.А-2)- площею 413 кв. м. загальною вартістю 745870 грн.; витребувати у ОСОБА_2 нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 нежитлове приміщення підвалу III (літ. А-2)- площею 36,9 кв. м., нежитлове приміщення IV першого поверху (літ. А-2)- площею 23,2 кв. м., нежитлове приміщення першого поверху (літ. А-2)- площею 150,9 кв. м., нежитлове приміщення І підвалу та першого поверху (літ. А-2)- площею 202,1 кв. м., нежитлове приміщення II першого та другого поверхів (літ.А-2)- площею 413 кв. м. загальною вартістю 745870 грн. та повернути його державі в особі Міністерства освіти і науки України.

Справа розглядалася судами неодноразово. Зокрема, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 01 квітня 2014 року апеляційна скарга заступника прокурора Запорізької області в інтересах Міністерства освіти і науки України - в особі науково-методичного центру професійно-технічної освіти у Запорізькій області була задоволена. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог.

Визнано за державою в особі Міністерства освіти і науки України право власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1: нежитлове приміщення підвалу III (літ. А-2)- площею. 36,9 кв. м., нежитлове приміщення IV першого поверху (літ. А-2)- площею 23,2 кв. м., нежитлове приміщення першого поверху (літ. А-2)- площею 150,9 кв. м., нежитлове приміщення І підвалу та першого поверху (літ. А-2)- площею 202,1 кв. м., нежитлове приміщення II першого та другого поверхів (літ.А-2)- площею 413 кв. м. загальною вартістю 745870 грн.;

Витребувано у ОСОБА_2 нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 : нежитлове приміщення підвалу III (літ. А-2)- площею 36,9 кв. м., нежитлове приміщення IV першого поверху (літ. А-2)- площею 23,2 кв. м., нежитлове приміщення першого поверху (літ. А-2)- площею 150,9 кв. м., нежитлове приміщення І підвалу та першого поверху (літ. А-2)- площею 202,1 кв. м., нежитлове приміщення II першого та другого поверхів (літ.А-2)- площею 413 кв. м. загальною вартістю 745870 грн. та повернуто його державі в особі Міністерства освіти і науки України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року рішення апеляційного суду Запорізької області від 01 квітня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області в інтересах Міністерства освіти і науки України - в особі науково-методичного центру професійно-технічної освіти у Запорізькій області, пославшись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої інстанції посилався на положення статей 217, 388 ЦК України, якими встановлено правові наслідки недійсності окремих частин правочину та право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння. Також суд враховував статтю 392 ЦК України, якою передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відмовивши у задоволенні позову, суд виходив з того, що відсутні правові підстави вважати, що нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_1 вибуло з власності держави поза волею власника, а тому відсутні підстави для витребування майна у теперішнього власника - відповідача ОСОБА_2

Основний довід апеляційної скарги полягає в тому, що суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку, що до спірних правовідносин не можуть застосовуватися положення статті 388 ЦК України. На думку апелянта спірне нерухоме майно вибуло від власника - Міністерства освіти і науки України поза волею власника. Тому апелянт посилається на те, що правове значення для вирішення спору про витребування майна від добросовісного набувача має встановлення судом факту вибуття майна з володіння власника поза його волею.

Проте, такий довід апеляційної скарги не знайшов підтвердження при апеляційному розгляді. Судовою колегією при апеляційному розгляді справи взято до уваги викладене в мотивувальній частині ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року (т. 1, а. с. 237-239)

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 13.10.2000 №2075, виданого Запорізькою міською радою, в цілому будівля (літ.А-2), яка розташована в АДРЕСА_1 належала Державі в особі Верховної Ради України, право оперативного управління належало Запорізькому обласному Науково-методичному центру професійно-технічної освіти.

14.12.2005 між Науково-методичним центром професійно-технічної освіти у Запорізькій області та ТОВ «Аркадія Л» укладено інвестиційний договір, який узгоджено з Міністерством освіти України та управлінням освіти та науки Запорізької обласної державної адміністрації. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Аркадія Л» зобов'язана за рахунок власних коштів збудувати антресольний поверх на будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 За виконання зазначених робіт Науково-методичний центр професійно-технічної освіти у Запорізькій області передає ТОВ «Аркадія Л» у власність нежитлову будівлю по АДРЕСА_3. Згідно з п.4.5 вищезазначеного договору, право власності переходить до інвестора протягом 20 днів з моменту виконання умов договору.

На підставі договору купівлі-продажу від 09.06.2006 року будівля передана у власність ТОВ «Улісс-Тур» (право власності на нерухоме майно зареєстровано 25.07.2006).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2009 року по справі №2-1840/2009 визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 09.06.2006 року між ТОВ «Аркадія-Л» та ТОВ «Улісс-Тур» та визнано право власності на нежитлову будівлю літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (право власності на нерухоме майно зареєстровано 02.07.2009).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2009 року по справі №2-3502/2009 закрито провадження у справі у зв'язку з укладенням мирової угоди між ТОВ «Зеніт-3» та ОСОБА_4

Відповідно до затвердженої судом мирової угоди нежитловій будівлі літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_1 присвоєно нову адресу: АДРЕСА_1 та змінено її призначення на будівлю офісних приміщень.

Крім того, за ТОВ «Зеніт-3» визнано право власності на 37/50 частин будівлі, за ОСОБА_4 - 13/50 частин будівлі (право власності зареєстровано 04.09.2009).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2009 року по справі №2-338/2009 судом визнано мирову угоду, укладену між ТОВ «Зеніт-3» та ОСОБА_4 За умовами мирової угоди вказану будівлю поділено на 5 окремих приміщень, які розподілені наступним чином :

1) за ОСОБА_4 визначено право власності на відокремлене приміщення підвалу III загальною площею 36,9кв.м., відокремлене приміщення IV першого поверху площею 23,2 кв. м. та відокремлене приміщення першого поверху площею 150,9 кв. м.;

2) за ТОВ «Зеніт-3» визнано право власності на відокремлене нежитлове приміщення І підвалу та першого поверху площею 202,1 кв. м. та нежитлове приміщення II першого та другого поверхів площею 413 кв. м.

Згідно договорів купівлі-продажу від 06.12.2009 та від 23.12.2009 право власності на всі приміщення будівлі за адресою: АДРЕСА_1 передано ОСОБА_2 і натепер приміщення будівлі перебувають у її власності.

Правовою підставою для витребування майна у відповідача прокуратура зазначає положення ч.3 ст. 388 ЦК України, якою визначено, що у випадку коли майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

З матеріалів справи видно, що відповідач придбала майно яке витребовується, у осіб, які мали право його відчужувати - ТОВ «Зеніт-3» та громадянина ОСОБА_4 Ці особи мали право відчужувати спірне майно, оскільки це майно належало їм на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. Вказане підтверджується договорами купівлі - продажу від 06 грудня 2009 року, який укладений між відповідачем та ОСОБА_4, зареєстрованим у реєстрі за № 6389, та від 23 грудня 2009 року, укладений між відповідачем та ОСОБА_4, зареєстрованим у реєстрі за № 6653; від 23 грудня 2009 року, котрий укладений між відповідачем та ТОВ «Зеніт 3», зареєстрованим у реєстрі за № 6656. У всіх цих договорах зазначено, що право власності на спірне майно належало продавцям на підставі Ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2009 року по справі №2 - 3338/2009. Вказана ухвала набрала законної сили, на її підставі було зареєстровано право власності за ОСОБА_4 та ТОВ «Зеніт-3». На даний час вказана ухвала суду ніким не скасована, вказані вище особи мали повне право відчужувати належне їм на законних підставах майно, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку , що до спірних правовідносин не може застосовуватись положення ч.3 с т. 388 ЦК України.

Також апелянт зазначає, що хибними є висновки суду про те, що майно, яке вибуло із власності держави не існує, а є іншим новоствореним майном.

Цей довід апеляційної скарги є неспроможним з огляду на наступне.

Згідно статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оцінивши у відповідності до вимог статті 212 ЦПК України надані сторонами письмові докази, суд першої інстанції встановив також, що із власності держави, згідно договору між ТОВ «Аркадія Л» та Науково - методичним центром професійно - технічної освіти у Запорізькій області, вибула будівля учбово методичного центру Літ.А-2, загальною площею 846 кв. м., а згідно позову позивач витребує назад нежитлові приміщення № І,11,111,1V, загальною площею 826,1 кв. м. (202,1 + 413 +36,9 +23,2) призначені для використання як офісні приміщення. Тобто, майна, яке вибуло із власності держави фактично не існує в натурі, а є інше новостворене майно. На підтвердження ідентичності спірних приміщень доказів не надано, а тому суд не вбачав підстав позбавляти відповідача її права власності, витребувати у неї належне їй нерухоме майно і визнавати право власності на це майно за іншою особою.

З огляду на вищевикладене судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідає обставинам справи та вимогам діючого законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги стосуються того, що суд залишив поза увагою таку обставину, що за фактом внесення до інвестиційного договору пункту 4.6, який не був погоджений Міністерством освіти та науки України, прокуратурою Жовтневого району м. Запоріжжя проводилась перевірка, за результатом якої порушено кримінальну справу відносно директора Науково-методичного центру професійно-технічної освіти у Запорізькій області - ОСОБА_3 З цих підстав позивач вважає, що нерухоме майно вибуло із власності держави на підставі протиправних дій ОСОБА_3 - поза волею власника майна.

Такі доводи апеляційної скарги є неспроможними, оскільки в матеріалах справи є тільки копія постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2011 по справі № 1-39/2011 згідно якої ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 367 КК України у зв'язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. Зі змісту вказаної постанови не вбачається, які обставини і факти було встановлено щодо протиправних дій директора Науково-методичного центру професійно-технічної освіти у Запорізькій області - ОСОБА_3

Із апеляційної скарги вбачається, що інші доводи не мають належного обґрунтування у чому полягає порушення вимог матеріального і процесуального права, а тому не дають підстав для висновку щодо незаконності чи неправильності оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин судова колегія вважає, що апеляційна скарга має бути відхилена з залишенням без змін оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області в інтересах Міністерства освіти і науки України - в особі науково-методичного центру професійно-технічної освіти у Запорізькій області відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: