Справа № 161/9803/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Рудська С.М.
Провадження № 22-ц/773/1473/15 Категорія: 58 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Киці С.І., Шевчук Л.Я.,

при секретарі Вергуну Т.С.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Радчук Л.О.,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_3 про виключення майна з акту опису та арешту за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 серпня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 серпня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_3 про виключення майна з акту опису та арешту відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з неповним з»ясуванням усіх обставин справи просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача Радчук Л.О., третя особа ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечили.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в першому відділі державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції перебуває виконавчий лист, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 30 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 396400 грн.

На виконання даного виконавчого листа 11 червня 2015 року головним державним виконавцем першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Радчук Л.О. було здійснено примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 та складено акт опису та арешту майна, яким описано майно, в тому числі і перелічене позивачем ОСОБА_4 в її позовній заяві.

Третя особа ОСОБА_5 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до п. 4-4 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику про виключення майна з опису» при розгляді справи суд зобов'язаний звернути увагу на те, чи додержані відповідною службовою особою вимоги закону про опис майна, зокрема, чи перелічено в акті опису інше майно, у тому числі те, що знаходиться у власності боржника з іншими особами, яке не описувалось, а також чи не описано те майно, на яке стягнення не може бути звернене за виконавчими документами або може бути звернене лише у передбачених законодавством випадках.

Встановивши, що описане майно, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами або за даними вимогами, суд виключає це майно з опису незалежно від заявлених позивачем вимог.

Як вбачається з матеріалів справи боржником ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_4 постанови державного виконавця, якими накладено арешт на майно, є чинними та ніким не оскаржувалися.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» - у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначення вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону «Про виконавче провадження». Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття х нього арешту.

Позивач ОСОБА_4 звернулася з позовом про виключення майна з-під арешту до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управляння юстиції Волинської області, тобто до неналежного відповідача.

Крім того, судом встановлено, що квартира, у якій знаходиться майно, що було описане державним виконавцем, належить боржнику, і будь-яких доказів належності описаного майна позивачу останньою не надано.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до встановлених в судовому засіданні обставин та вимог вищенаведених норм закону вірно відмовив у задоволенні позову.

Покликання представника позивача ОСОБА_2 на ту обставину, що суд при розгляді справи повинен був вирішити питання про заміну неналежного відповідача, не ґрунтується на вимогах процесуального законодавства, оскільки така заміна відповідно до ст. 33 ЦПК України може мати місце лише за клопотанням позивача. В матеріалах справи таке клопотання було відсутнє, а стягувач і боржник були залучені до справи в якості третіх осіб.

Отже, доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 серпня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: