провадження 2/201/881/2015
УХВАЛА

03 лютого 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Кодріній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву про відвід головуючому по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів оренди квартири та стягнення збитків, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31 жовтня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів оренди квартири та стягнення збитків, позовні вимоги змінювалися і уточнювалися. Ухвалою судді від 10 листопада 2014 року відкрито провадження в справі і ця справа призначена до судового розгляду, справа по суті не розглядалася.

Відповідачем ОСОБА_2 в судове засідання було подано клопотання про відвід судді Антонюка О.А., в обґрунтування якого вона посилається на те, що суддя не може брати участі в розгляді цієї справи в звязку з сумнівами в його обєктивності та неупередженості (він раніше розглядав іншу цивільну справу за участю цього відповідача).

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Раніше винесені рішення та ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська під головуванням судді Антонюка О.А. мали місце при вирішенні конкретних цивільних справ (і цієї справи) в відповідності до норм ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи у новому розгляді її судом першої інстанції після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження в справі.

Ухвали суду під головуванням судді Антонюка О.А. у цій цивільній справі були законні, ту ж саму справу суддя не розглядав і не розглядає: це не новий розгляд справи після скасування попереднього рішення чи ухвали про закриття провадження в справі, справа по суті інша і не вирішена, раніше винесені рішення набрали законної сили і не порушують права відповідача.

Посилання заявника на ст. 20 ЦПК України нічим не підтверджені і не обґрунтовані, скасування чи зміна рішень суду в інших цивільних справах (навіть якщо там приймала участь якась із сторін) не є підставою, передбаченою законом для відводу, оскільки відсутні обставини, передбачені п. 4 ст. 20 ЦПК України. Також відсутні обставини відводу, передбачені ст. 21 ЦПК України.

Статтею 47 Закону України Про судоустрій і статус суддів визначено засади самостійності судді при здійснені ним процесуальної діяльності, а саме те, що суддя у свої діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або вручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції України, Законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Розподіл судових справ та матеріалів регулюється Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішеннями Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 та зборами суддів відповідного суду.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 5 ст.115 Закону України Про судоустрій і статус суддів, збори суддів місцевих судів обговорюють питання щодо внутрішньої діяльності суду чи роботи конкретних суддів або працівників апарату суду та приймають з цих питань рішення, які є обовязковими для суддів та працівників даного суду, визначають спеціалізацію суддів з конкретних категорій справ відповідної судової юрисдикції за пропозицією голови суду. На зборах суддів Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було обговорено питання щодо

встановлення їм відповідної спеціалізації.

Розподіл зазначеної судової справи здійснювався відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, яке передбачає, що автоматичний розподіл судових справ між суддями здійснюється з урахуванням спеціалізації суддів.

Цивільна справа, у судовому провадженні з розгляду якої заявником було заявлено відвід судді Антонюку О.А., підлягала розгляду згідно вказаного розподілу саме цим суддею.

Таким чином заявлення відводу судді з такими підставами може свідчити виключно як способ впливу на суд, а отже вказані заявником обставини не можуть бути підставами для відводу судді.

Доводи заявника також не можуть бути прийняті до уваги ще і тому, що його міркування про необєктивність та упередженість судді є по суті необґрунтованими і випливають лише з особистих субєктивних оцінок заявника відводу, що є особою зацікавленої у вирішенні справи, і не може безпристрасно оцінити хід судового розгляду та повязані з ним обставини.

Дії судді при прийнятті даної конкретної справи до провадження та призначенні її до розгляду відповідають вимогам цивільно-процесуального закону, обєктивних даних про сумніви в обєктивності та неупередженості судді не надано, нічим не підтверджені сумніви та припущення не можуть бути покладені в основу задоволення відводу, законних підстав (передбачених ст. ст. 20 і 21 ЦПК України) для задоволення відводу немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 20 24, 168, 208-210, 293 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заявнику ОСОБА_2 в задоволенні відводу судді Антонюка О.А. в розгляді цієї цивільної справи по позову про визнання недійсними договорів оренди квартири та стягнення збитків відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя