Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/6146/14-ц Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В.
Категорія 31 Доповідач Забродський М. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Забродського М.І.

суддів: Шевчук А.М., Заполовського В.Й.

з участю секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» в особі страхувальника цивільно-правової відповідальності Житомирської обласної дирекції НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочинними діями

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь матеріальну шкоду в розмірі 15 000 грн. та понесені судові витрати, а з ОСОБА_3 також стягнути моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14 травня 2012 року з вини ОСОБА_3, йому були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості та спричинена моральна шкода.

Вину ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України встановлено висновком трассологічної експертизи та вироком суду.

Внаслідок цієї ДТП позивачу були завдані тілесні ушкодження, що призвело до втрати працездатності на тривалий час, оперативного медичного втручання і як наслідок - до втрати заробітку як найманого працівника, невиконання ним належним чином своїх обов'язків глави сім'ї по її утриманню.

Вважає, що 150 000 грн. на відшкодування моральної шкоди є розумною компенсацією за негативні наслідки ушкодженого здоров'я внаслідок протиправних дій ОСОБА_3, вимушених витрат на лікування, які позначилися на його самопочутті та подальша втрата можливості продовжити трудову діяльність за його постійним місцем роботи внаслідок втрати відсотку працездатності.

Автомобіль ВАЗ-21051, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 і яким завдано тілесні ушкодження позивачу, застраховано НАСК «Оранта» згідно договору страхування цивільно-правової відповідальності від 05 травня 2012 року.

У зв'язку з цим ОСОБА_2 звертався до НАСК «Оранта» в особі страхувальника цивільно-правової відповідальності Житомирської обласної дирекції НАСК «Оранта» із заявою про здійснення йому страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю та майну.

Проте жодної відповіді на своє звернення не отримав.

Вважає, що страхувальник ухиляється від виплати йому страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров'ю та майну.

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про збільшення позовних вимог та просив стягнути на його користь з НАСК «Оранта» втрачений заробіток у зв'язку із 25% втратою працездатності заробіток в сумі 143 375 грн., додаткові витрати на протезування зв'язок колінного суглобу у вигляді вартості комплекту для артроскопії колінного суглобу в сумі 13 000 грн., відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі відновлювальної вартості мопеда «Кануні», державний номерний знак НОМЕР_2 в сумі 3000 грн.,

Крім того, просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в розмірі різниці між фактичним розміром шкоди і шкодою стягнутою з НАСК «Оранта» у вигляді страхового відшкодування та моральну шкоду в розмірі 200 000 грн., а також усі судові витрати.

В ході розгляду справи позивач не одноразово уточнював свої позовні вимоги та остаточно просив стягнути з НАСК «Оранта» на свою користь 5000 грн. моральної шкоди, 21981,5 грн. на відшкодування матеріальних збитків у вигляді втраченого заробітку внаслідок каліцтва за 2012-2013 роки, 2318,22 грн. на відшкодування коштів витрачених на придбання лікарських препаратів під час лікування, 13000 грн. для проведення операції колінного суглобу.

Всього на загальну суму 42 299,79 грн.

З ОСОБА_3 просив стягнути лише 200 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 листопада 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з НАСК «Оранта» на користь позивача 2 318 грн. 22 коп., витрачених на придбання лікарських препаратів під час лікування та 2 550 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з НАСК «Оранта» в дохід держави судовий збір в сумі 344 грн. 10 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, що підлягає скасуванню.

Зокрема, районний суд не врахував довідку №6783/2 від 12 листопада 2014 року відповідно до якої ОСОБА_2 був переведений з посади вантажника на посаду ліфтера ТДВ «ЖЛ» саме у зв'язку з травмою, яку він отримав в ДТП в травні 2012 року.

Крім того, суд першої інстанції не врахував довідки ТДВ «ЖЛ» №11884 та №11885 від 14 липня 2014 року відповідно до яких ОСОБА_2 в періоди з січня 2012 року по грудень 2012 року отримав дохід в розмірі 50534,33 грн.

Зазначає, що якщо б ОСОБА_2 не постраждав в ДТП в травні 2012 року, він і в наступному році отримав би не менший дохід.

В 2013 році, перебуваючи на посаді ліфтера, ОСОБА_2 до самого звільнення, отримав дохід у розмірі 28 552,76 грн.. Отже він був переведений на іншу посаду, менш оплачувану. Тому позивач втратив дохід в розмірі 21981,57 грн. (50534,33-28552,76).

Висновки суду про те, що довідки №6783/2 та №6784 від 12 листопада 2014 року є недопустимим доказами, вважає упередженими та необ'єктивними.

Крім того, вважає необґрунтованим відмову районного суду у відшкодуванні моральної шкоди в розмірі 5000 грн. з НАСК «Оранта», яку визнав її представник та стягнення з ОСОБА_3 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, що є сумою занадто заниженою як для особи, яка визнана судом винною у вчиненні ДТП.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 14 травня 2012 року в смт. Черняхів по вул. Коростенській №1, з вини ОСОБА_3, який керував власним автомобілем ВАЗ-21051 д.н. НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода.

ОСОБА_2, у цій ДТП, отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому 1-го пальця правої стопи, що відноситься до категорії середньої тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров'я.

Вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 28 березня 2013 року, залишеним без змін Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні ДТП та призначено покарання у виді штрафу.

Цивільно - правова відповідальність водія ОСОБА_3 застрахована у НАСК «Оранта», що підтверджується полісом №АВ/5678772, укладеним 09 травня 2012 року терміном на один рік(а.с.75). Згідно змісту цього полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100 000 грн., а за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, та стягуючи 5 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану.

Разом з тим районний суд, стягуючи моральну шкоду зі страховика, не врахував те, що його представник не заперечував проти виплати цієї шкоди потерпілому у розмірі 5 тис. грн. та безпідставно вважав, що ліміт відповідальності за шкоду здоров'ю становить 51 тис. грн., оскільки згідно страхового полісу такий розмір встановлений у 100 тис. грн. Відтак колегія суддів вважає за необхідне збільшити розмір на відшкодування моральної шкоди до 5 тис. грн. та змінює в цій частині рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не стягнув з відповідачів 21981,57 грн., як недоотриманий заробіток у зв'язку з його переведенням на менш оплачувану роботу за станом здоров'я є безпідставні.

Статтею 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода ( втому числі моральна шкода), пов'язана з лікуванням потерпілого, з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, із стійкою втратою працездатності потерпілим, із смертю потерпілого.

Відповідно до ст. 170 КЗпП України визначено, що працівники, які потребують за станом здоров'я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку.

Проте медичний висновок про необхідність переведення позивача на легшу роботу в матеріалах справи відсутній.

Надані ОСОБА_2 довідка від 10 січня 2014 року №2 з якої вбачається, що він 05 грудня 2012 року був переведений в дільницю з ремонту та експлуатації вантажо-піднімальних механізмів, та довідка від 12 листопада 2014 року, що він був переведений за станом здоров'я з посади вантажника складу готової продукції у дільницю з ремонту та експлуатації вантажно-піднімальних механізмів на посаду ліфтера, не свідчать, що позивач потребував легкої роботи за станом здоров'я на підстави медичного висновку (а.с.99).

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції необгрунтовано відмовив у задоволенні позову про стягнення 13 тис. грн. на придбання комплекту для артроскопії колінного суглоба, оскільки ці вимоги визнавалися представником страхової компанії.

Частиною четвертою статті 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За висновком судово-медичної експертизи, яка міститься в матеріалах кримінальної справи, ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому 1-го пальця правої стопи. Ці обставини, викладені у експертному висновку, визнали позивач і його представник. Проте докази, що внаслідок ДТП був забій колінного суглоба у позивача, який потребував відповідного лікування чи протезування в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин рішення районного суду, в оспорюваній його частині, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування і ухвалення нового відсутні.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,309,313,314,316 ЦПК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 листопада 2014 року, в частині стягнення з НАСК «Оранта» моральної шкоди, змінити.

Збільшити розмір стягнутої моральної шкоди з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 з 2550 грн. до 5000 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: