Справа № 180/2060/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2015 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.,

з секретарем Завадською А.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання прававласності в порядку спадкування за законом, зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа з боку позивача: ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: Марганецька державна нотаріальна контора, про усунення від спадкування на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_1І звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку будинку та 1/3 частку земельної ділянки, що розташовані за адресою: вул.Лисенко, 43-а в м.Марганець Дніпропетровської області. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є донькою ОСОБА_5, яка померла 07.08.2012 року і після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку будинку та 1/3 частку земельної ділянки за адресою: вул.Лисенко, 43-а в м.Марганець Дніпропетровської області. Оскільки мати за життя заповіту не склала, інші спадкоємці першої черги за законом відсутні, просить визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, та виділити 1/3 частину будинку № 43-а по вул.Лисенко в м.Марганець Дніпропетровської області та 1/3 частину земельної ділянки за тією ж адресою в натурі.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали й просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала й просила відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву.

До початку судового розгляду справи по суті ОСОБА_6 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, третя особа з боку позивача: ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: Марганецька державна нотаріальна контора, в якій просила усунути ОСОБА_1 від спадкування на нерухоме майно померлої ОСОБА_5 з тих підстав, що ОСОБА_1 не має права на спадщину після своєї матері, оскільки вона відмовилася доглядати свою матір, яка була паралізованою. Весь клопіт по догляду, лікуванню та похованню лягли на неї, ОСОБА_3 Відповідачка ніяких витрат не понесла, хоча мала можливість надавати матеріальну та фізичну допомогу.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України просила усунути відповідачку від спадкування.

Відповідачка ОСОБА_1 заперечувала проти усунення її від спадкування, зазначивши, що вона народилася в спірному будинку, приймала участь в його облаштуванні, й, відповідно до закону має право на спадщину після смерті своєї матері. Крім того, матір вона не залишала, провідувала її щотижня, хоча позивачка й була проти цього.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08.09.2015 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права на спадкування за законом та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа з боку позивача: ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: Марганецька державна нотаріальна контора, про усунення від спадкування на нерухоме майно, обєднані в одне провадження.

В судове засідання відповідачка за первісним позовом третя особа з боку позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 не зявилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник Марганецької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав.

Сторони не заперечували проти розгляду цивільної справи без участі ОСОБА_4 та представника Марганецької державної нотаріальної контори.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про народження серія ЯС № 942017 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_5 (а.с.5).

22.11.1969 року, у звязку з укладенням шлюбу, ОСОБА_7 змінила прізвище на «Донченко» (свідоцтва про одруження серія І-АБ № 014306, а.с.6).

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Марганецького міського суду від 04.03.2013 року по цивільній справі № 0424/2845/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, яке набрало чинності 14.03.2013 року, встановлені такі обставини:

«ОСОБА_8 помер 29 травня 2010 року. На день відкриття спадщини з ним були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживали: його дружина ОСОБА_3, неповнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, матір ОСОБА_5, що підтверджується довідкою голови квартального комітету від 27.07.2010 року.

ОСОБА_3 в установлений законом строк звернулась із заявою про прийняття спадщини 31 серпня 2010 року, в якій зазначила, що спадкоємцями першої черги ще є мати померлого ОСОБА_5 та дочка померлого ОСОБА_4

23 березня 2011 року ОСОБА_3 подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину та зазначила, що інших спадкоємців немає.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 не заявляла про відмову від спадщини, тому прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_8 Також прийняла спадщину неповнолітня донька ОСОБА_4.

23 березня 2011 року державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом на все майно ОСОБА_3».

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 04.03.2013 року по справі № 0424/2845/2012 за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_3 визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_3 23.03.2011 року.

Таким чином, спадкоємцями першої черги на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_8, є: дружина померлого ОСОБА_3, мати померлого ОСОБА_5 та дочка померлого ОСОБА_4

За ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Тобто, після смерті ОСОБА_3 спадкоємці успадкували по 1/3 частці будинку та по 1/3 частці земельної ділянки по вул.Лисенко, 43-а в м.Марганець Дніпропетровської області.

Згідно свідоцтва про смерть (повторного) ОСОБА_5 померла 07.08.2012 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину будинку 43-а по вул.Лисенко в м.Марганець Дніпропетровської області та на 1/3 частину земельної ділянки за тією ж адресою.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Як встановлено судом і ніким не спростовано, спадкоємицею першої черги є ОСОБА_1. Спадкоємці другої та третьої черги відсутні. Отже, позивачка має право на спадщину за законом на 1/3 частку будинку № 43-а по вул.Лисенко в м.Марганець Дніпропетровської області та на 1/3 частку земельної ділянки за тією ж адресою, які належали померлій ОСОБА_5

Що стосується вимоги ОСОБА_1 виділити їй в натурі 1/3 частку будинку № 43-а по вул.Лисенко в м.Марганець Дніпропетровської області та 1/3 частку земельної ділянки за тією ж адресою, суд вважає за необхідне відмовити позивачці у її задоволенні з таких підстав.

Відповідно до ст.364 співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» розяснив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Тобто, для визначення можливості поділу житлового будинку на ізольовані жилі приміщення повинна бути призначена будівельно-технічна експертиза. І тільки у разі технічної можливості такого поділу, суд може задовольнити вимогу про виділ частки в натурі.

Позивачкою не заявлено клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, а отже, суд не може вирішити питання щодо виділу 1/3 частки будинку по вул.Лисенко, 43-а в м.Марганець.

Позовні вимоги в частині поділу земельних ділянок є похідними від позовних вимог про поділ домоволодіння і їх задоволенні також слід відмовити, оскільки вирішення питання про поділ земельних ділянок до поділу в натурі домоволодіння є передчасним.

Разом з тим, ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_1 повинна бути усунена від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, так як відповідачка не доглядала свою паралізовану матір, не надавала матеріальної допомоги для догляду за нею, хоча мала таку можливість.

Дослідивши письмові докази, допитавши свідків, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно зі ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи, згідно з вимогами ст.214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування

При цьому, під безпорадним станом, як це розяснено в абз.3 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребувала допомоги відповідачки, а остання мала можливість її надати, проте ухилялась від обовязку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, необхідно зясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 мешкала окремо від спадкодавця ОСОБА_5

За показаннями свідків, позивачка ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_4 надавали допомогу та моральну підтримку ОСОБА_5 Однак, при цьому позивачкою не надано належних та допустимих доказів того, що померла ОСОБА_5 за життя зверталася до ОСОБА_1 з проханням про надання їй допомоги за наявності такої допомоги з боку невістки та онуки, в тому числі матеріальної. Навпаки, свідки, допитані в судовому засіданні, свідчили про те, що відповідачка ОСОБА_1 пропонувала своїй матері перебратися до неї в смт.Червоногригорівка, але остання відмовлялася, оскільки бажала жити і померти у своєму будинку.

Крім того, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 регулярно, двічі-тричі на тиждень, провідувала свою паралізовану матір, привозила їй їжу, хоча матеріально і не допомагала позивачці доглядати ОСОБА_5 Вказана обставина підтверджена показаннями свідків, поясненнями сторін.

У звязку з викладеним суд вважає, що доводи позивачки про те, що ОСОБА_1 відмовлялась від надання матері допомоги, є безпідставними та спростовуються поясненнями сторін та показаннями свідків.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1218, 1220, 1222, 1224, 1261 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання прававласності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 07 серпня 2012 року, на 1/3 частку будинку № 43-а по вул.Лисенко в м.Марганець Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 07 серпня 2012 року, на 1/3 частку земельної ділянки, розташованої за адресою: вул.Лисенко, 43-а в м.Марганець Дніпропетровської області.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа з боку позивача: ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: Марганецька державна нотаріальна контора, про усунення ОСОБА_1 від спадкування на нерухоме майно померлої ОСОБА_5 1/3 частку житлового будинку № 43-а, розташованого по вул.Лисенко в м.Марганець Дніпропетровської області, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Марганецький міський суд Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.М.Нанічкіна

Вступну та резолютивну частину рішення суду проголошено в судовому засіданні 09 жовтня 2015 року. Повний текст рішення виготовлено 12 жовтня 2015 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна