У Х В А Л А

Іменем України

20 жовтня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П.

суддів: Канурної О.Д., Будулуци М.С.

при секретарі: Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26 червня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Краматорська Донецької області (інн НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (рах. №3111, МФО 305299, ) суму боргу за договором кредиту в розмірі 20 987,50 грн., понесені витрати по судовому збору в сумі 243,60грн. (рах. №0001, МФО 305299, ).

Ухвалою того ж суду від 02 червня 2015 року заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 червня 2015 року 03 березня 2015 року скасоване.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26 червня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Краматорська Донецької області (інн НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (рах. №3111, МФО 305299, ) суму боргу за договором кредиту в розмірі 20 987,50 грн., понесені витрати по судовому збору в сумі 243,60грн. (рах. №0001, МФО 305299, ).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог. Посилається на те, що суд порушив норми матеріального та процесуального права. Суд не вручив йому копію позовної заяви, копії документів, що містяться в матеріалах справи. Суд не застосував правила про строки позовної давності і не звернув увагу на те, що він просив про їх застосування. Суд не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема, пов'язані із закінчення строків позовної давності.

В засідання апеляційного суду сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від сторін надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до статті 305 України неявка в судове засідання сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. Тому апеляційний суд розглядає справу у відсутність сторін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що воно ухвалене з дотриманням вимог закону. Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Відповідно до ст.1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н від 19.08.2011р., за яким ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4200,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з розрахунку позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 31.10.2014 р. утворилась заборгованість в сумі 20 987,50грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 12 159,73 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 6 552,17грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом 800,00грн., штрафу 500,00грн. та 975,60грн, яка підлягає стягненню.

Суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги заперечення відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності. Відповідно до ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до п.1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Розглядаючи справу, суд встановив, що прострочення з повернення кредитних коштів виникло у відповідача з листопада 2013 року. І до 31 жовтня 2014 року заборгованість зростала у зв'язку з користуванням відповідачем кредитними коштами. Саме за період з 29 листопада 2013 року і по 31 жовтня 2014 року заборгованість за кредитом зросла до 12 159.73 грн. В суд з вказаним позовом банк звернувся у грудні 2014 року. Тобто з дотриманням строку позовної давності.

Тому суд обгрунтованно стягнув з відповідача на користь Банку 20987,50грн. На підставі статті 88 ЦПК України на користь позивача суд обгрунтованно стягнув з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60грн.

Усі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і правильно визнані безпідставними. Рішення суду є законним і підстав для його скасування не має. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законів, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 304, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 червня 2015 року-залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Судді: