БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2389/15-ц
Провадження № 2/497/815/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Ковтун О.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача борг за договором позики в сумі 5 284.00 гривен та суму судових витрат у розмірі 1 218.00 гривен судового збору.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до умов договору позики 2014-01-00547 від 12.04.2014 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мігфінанс», яке згідно договору про відступлення права вимоги передало повноваження ТОВ «Укрфінанс», та ОСОБА_2, позивач надав останньому позику в розмірі 250.00 гривен з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожний день користування грошовими коштами (732% річних), з кінцевим терміном повернення 21.04.2014 року.

У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом відповідач належним чином не виконав, в звязку з чим у нього, тобто відповідача ОСОБА_2 перед позивачем, виникла заборгованість, яка станом на 01.12.2014 року складає 5 284.00 гривен.

Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Представник позивача підтримав доводи викладені в позовній заяві, та надав пояснення з підстав зазначених в ній. Наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач вимоги визнав частково. Не заперечувала факту укладення договору позики на суму 250.00 гривен, проте стверджував, що договір він укладав в іншу дату, та підпис на цьому договорі не його. Втім пояснив, що оскільки був мобілізований з 03.04.2014 року по 13.06.2014 року він позбавлений був можливості своєчасно сплатити даний борг. На даний час таких коштів не має, та повернути не може. Разом з цим, пояснив, що він усвідомлює про необхідність повернення боргу.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, пояснення сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Між сторонами 12.04.2014 року укладено договір позики за 2014 -01-00547 (а.с.10), відповідно до якого позивач надав відповідачу позику: грошові кошти готівкою у сумі 250.00 гривен, про свідчить видатковий касовий ордер від 12.04.2014 року (а.с.11) з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожний день користування грошовими коштами -732% річних, з кінцевим терміном повернення 21.04.2014 року, а відповідач зобов`язався повернути борг в строк до 21.04.2014 року, та сплатити відсотки за користування позикою, що в сумі складає 300.00 гривен, позика взята строком на 10 днів з урахуванням дня отримання коштів, проте до теперішнього часу відповідач борг не повернув.

Починаючи з 21 квітня 2014 року позивач в усній та письмовій формі неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, та відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання і не повернув кошти до теперішнього часу, не сплатив відсотки за користування коштами.

Крім того, власноручно написаною заявою від 10.06.2014 року відповідач визнав, що на цю дату за ним рахується заборгованість по названому договору в сумі 807.00 гривен, яку він зобовязався повернути протягом одного місяця (а.с.17).

За ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родових ознаками. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до розділу 7 договору при прострочені сплати відсотків більше ніж на три дні позичальник має сплати позикодавцю штраф у розмірі 250.00 гривен (п.7.1), у разі невиконання позичальником зобов'язань по поверненню позики у встановлений у договорі термін, позичальник сплачує позикодавцю пеню з розрахунку 2% за кожний день від суми заборгованості, що накопичилася (п.7.2). Сума заборгованості, що утворилася, включає в себе основний борг, капіталізовані відсотки, штраф та раніше нарахована пеня (п.7.3).

Отже сума боргу відповідача на момент звернення позивачем до суду становить 5 284.00 гривен, яка складається з:

- суми основного боргу 250.00 гривен;

- 2% відсотки за користування грошовими коштами протягом 224 дні -1 170.00 гривен;

- штраф за прострочення сплати відсотків 250.00 гривен;

- 2% пені за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася за невиконання позичальником зобов'язань по поверненню позики у встановлений термін (кількість прострочених днів 224) 3 864.00 гривен, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-8).

Згідно вимог ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами божник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором.

Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником.

Відповідно статті 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценті річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Суд вважає заперечення відповідача не спроможними, і той факт, що він був мобілізований у період з 03.04.2014 року по 13.06.2014 року, та не міг погасити заборгованість не можуть бути підставою для уникнення відповідальності за взяті на себе зобовязання.

Тим паче, що 10.06.2014 року після закінчення мобілізації, він відповідач сам звернувся до директора ТОВ «Мігфінанс» з заявою, якою визнав наявність у нього боргу за названим кредитним договором № 2014-01-00547 від 12.04.2014 року в розмірі 807.00 гривен, яку він зобовязався сплатити протягом одного місяця (а.с.17).

Зважаючи на вимоги ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 218.00 гривен, який був сплачений позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 131, 208, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, ст.ст.526, 536, 549, 610, 611, 612, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1, виданий 27.09.2002 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний код НОМЕР_2

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінанс» (68601 м. Ізмаїл пр.Суворова, № 60, оф.18, п/р 0100 в ПАТ «Укрсиббанк» м. Харків, МФО 351005

суму заборгованості за договором позики № 2014-01-00547 від 12.04.2014 року в розмірі 5284.00 гривен (п'ять тисяч двісті вісімдесят чотири гривні) станом на 01.12.2014 року, що складається з:

- суми основного боргу 250.00 гривен;

- 2% відсотки за користування грошовими коштами протягом 224 дні -1 170.00 гривен;

- штраф за прострочення сплати відсотків 250.00 гривен;

- 2% пені за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася за невиконання позичальником зобов'язань по поверненню позики у встановлений термін (кількість прострочених днів 224) 3 864.00 гривен,

та судові витрати в розмірі 1 218.00 гривен (одна тисяча двісті вісімнадцять гривен).

Всього: 6 502.00 гривні (шість тисяч пятсот дві гривні).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С. ОСОБА_3