АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/33/К/15 Головуючий в суді першої
Категорія № 54 (3) Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Л.В.Михайлів,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю - позивача ОСОБА_2, представника

відповідача Полтавця Ігоря Віталійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дом.Ком" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія "Дом.Ком" про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія "Дом.Ком" (далі - ТОВ "Керуюча компанія "Дом.Ком"), в обґрунтування якого зазначив, що з 1 квітня 2013 року працював у відповідача на посаді інженера. Наказом № 353 від 19.12.2013 року його звільнено за ст. 40 п.3 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов'язків, покладених трудовим договором. Вважає своє звільнення незаконним, тому, уточнивши позовні вимоги в останній редакції 18 серпня 2014 року, просив суд визнати накази за № 227 від 09.12.2013 року, № 235 від 17.12.2013 року, № 236 від 19.12.2013 року, № 353 від 19.12.2013 року незаконними та скасувати їх; поновити його на посаді інженера ТОВ "Керуюча компанія "Дом.Ком", стягнути на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 19 грудня 2013 року по 18 серпня 2014 року у розмірі 24220 грн. 17 коп.; а також моральну шкоду у сумі 10000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1200 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 серпня 2014 року, з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 01 жовтня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково: визнано накази № 227 від 09.12.2013 року, № 235 від 17.12.2013 року, № 236 від 19.12.2013 року, № 353 від 19.12.2013 року незаконними; ОСОБА_2 поновлено на посаді інженера ТОВ "Керуюча компанія "Дом.Ком" з 19 грудня 2013 року; на його користь стягнуто середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 19 грудня 2013 року по 18 серпня 2014 року у розмірі 24220грн.17 коп., моральну шкоду у сумі 1000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1200 грн.; допущено негайне виконання рішення суду щодо поновлення ОСОБА_2 на посаді інженера ТОВ "Керуюча компанія "Дом.Ком" з 19 грудня 2013 року та щодо стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць на користь позивача, у решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ "Керуюча компанія "Дом.Ком" ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд невірно визначив дату припинення трудових обов'язків між сторонами, оскільки останнім робочим днем ОСОБА_2 в ТОВ "Керуюча компанія "Дом.Ком" є 19 грудня 2013 року, у зв'язку з цим поновлення позивача на роботі та виплата йому середнього заробітку саме з 19 грудня 2013 року призводить до подвійної оплати праці та оплати податків та зборів за цей день. Крім того, винагорода, яку отримав ОСОБА_2, складає 2678,58 грн., тому саме з цієї суми суд мав здійснити розрахунок розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, проте здійснив вищезазначене обчислення із суми 3268,95 грн. Вважає, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 1200 грн. та розмір моральної шкоди у сумі 1000 грн. позивачем не доведені та є безпідставними. А також, судом не враховано, що накази за № 235 від 17 грудня 2013 року та за № 236 від 19 грудня 2013 року щодо дисциплінарного проступку ОСОБА_2 винесені з дотриманням норм КЗпП України, проти чого позивач не заперечував. На його думку, судом безпідставно задоволено вимоги про скасування дисциплінарного стягнення за неналежне виконання позивачем трудових обов'язків по отриманню дозволів на технічну експлуатацію ліфтів, оскільки відповідачем надано достатньо доказів про те, що ОСОБА_2 був ознайомлений із розпорядженням про отримання дозволів на експлуатацію ліфтів.

У запереченнях позивач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити. А рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу № 8 від 01 квітня 2013 року позивач прийнятий на посаду інженера ТОВ "Керуюча компанія "ДОМ.КОМ".

Наказом № 227 від 09 грудня 2013 року ОСОБА_2 оголошено догану за невиконання правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме - за відмову 28 листопада 2013 року підписати посадову інструкцію інженера (а.с. 71).

Наказом № 235 від 17 грудня 2013 року ОСОБА_2 оголошено догану за неналежне виконання своїх обов'язків, оскільки 25 травня 2013 року йому було надано розпорядження на організацію та проведення робіт по повірці термоперетворювачів та засобів обліку теплової енергії на об'єктах відділу освіти виконкому Сакаганської районної у місті ради. На адресу ТОВ "Керуюча компанія "ДОМ.КОМ" неодноразово надходили претензії відділу освіти виконкому Сакаганської районної у місті ради, підставою для чого послугувала відсутність зі сторони інженера ОСОБА_2 належного контролю за проведенням робіт, а також підбір некваліфікованого персоналу для виконання таких робіт, що призвело до неналежного виконання ТОВ "Керуюча компанія "ДОМ.КОМ" своїх зобов'язань за договорами, а також до завдання матеріальної шкоди підприємству (а.с. 99).

Згідно Наказу № 236 від 19 грудня 2013 року ОСОБА_2 оголошено догану за неналежне виконання своїх обов'язків. У наказі зазначено, що 30 листопада 2013 року інженером ТОВ "Керуюча компанія "ДОМ.КОМ" ОСОБА_2 без фактичної перевірки об'ємів виконаних робіт було погоджено акт здачі виконаних робіт підрядною організацією ТОВ "Орезонт" по ремонту міжпанельних швів за адресою: Кривий Ріг, вул. Кропивницького 47. Даний акт було надано майстром дільниці № 2 ОСОБА_4 без перевірки факту виконання таких робіт. Але фактично роботи за даною адресою не виконувалися. На підставі даного акту, мешканцям будинку № 47 по вул. Кропивницького був виставлений тариф із врахуванням робіт, що фактично виконані не були, що стало наслідком відсутності зі сторони інженера ОСОБА_2 та майстра дільниці № 2 ОСОБА_4 належного контролю за проведенням робіт підрядною організацією (а.с. 109).

Наказом № 237 від 19 грудня 2013 року, номер якого змінено на №353 наказом № 241 від 19 грудня 2013 року, позивача звільнено на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов'язків, покладених трудовим договором. У цьому наказі зазначено, що наказом по підприємству № 235 від 17 грудня 2013 року до інженера ОСОБА_2 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за невиконання без поважних причин обов'язків по організації та проведенню робіт по повірці термоперетворювачів та засобів обліку теплової енергії на об'єктах відділу освіти виконкому Сакаганської районної у місті ради. Наказом № 236 від 19 грудня до інженера ОСОБА_2 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за погодження акту здачі виконаних робіт підрядною організацією ТОВ "Орезонт" по ремонту між панельних швів за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Кропивницького, 47, без фактичної перевірки об'ємів виконаних робіт. 06 вересня 2013 року інженеру ТОВ "Керуюча компанія ДОМ.КОМ" ОСОБА_2 було надано розпорядження на отримання дозволів на технічну експлуатацію ліфтів, що знаходяться в експлуатації ТОВ "Керуюча компанія ДОМ.КОМ" у кількості 54шт., але згідно інформації, наданої ОСОБА_2, дозволи були оформлені лише на три ліфти, після чого робота у цьому напрямку припинилася. Надати пояснення про причини невиконання розпорядження ОСОБА_2 відмовився (а.с. 116-117).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність систематичного невиконання робітником без поважних причин покладених на нього обов'язків, у зв'язку з чим вирішив, що наказ № 353 від 19.12.2013 року про звільнення ОСОБА_2 за п.3 ст.40 Кзпп України підлягає скасуванню, а ОСОБА_2 - поновленню на посаді інженера Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія "ДомКом".

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам діючого законодавства.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 Кзпп України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення, що стало приводом до звільнення за п.3 ч. 1 ст. 40 Кзпп України. Зокрема у справі про звільнення за п.3 ч. 1 ст. 40 Кзпп України суд повинен з'ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувались інші заходи дисциплінарного стягнення, то чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Отже необхідна наявність застосованого й такого, що не втратив юридичної сили за давністю, або не знятого заходу дисциплінарного стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

Як убачається із матеріалів справи, обґрунтування відповідачем звільнення позивача з роботи здійснено із посиланням на накази по підприємству №235 від 17 грудня 2013 року, №236 від 19 грудня 2013 року, а також невиконання розпорядження № 11 від 06 вересня 2013 року.

Вислухавши пояснення сторін та свідків, перевіривши доводи позовної заяви та заперечення відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд першої інстанції встановив, що наказ №235 від 17 грудня 2013 року підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Згідно розпорядження №7 від 24 травня 2013 року у зв'язку із укладанням договорів по виконанню робіт із відділом освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради щодо повірки засобів обліку теплової енергії та термоперетворювачів позивача зобов'язано організувати роботу та здійснити контроль щодо виконання роботи по повірці засобів обліку теплової енергії та термоперетворювачів згідно із укладеними договорами у строк - до початку опалювального сезону (а.с. 72).

Як убачається із матеріалів справи, згідно договору № 352 від 10 липня 2013 року, укладеного між ТОВ "Керуюча компанія ДОМ.КОМ" в особі директора ОСОБА_5 та ОСОБА_6, останній, як виконавець замовлення, взяв на себе зобов'язання виконати на свій ризик роботи згідно специфікації (додаток №1), а саме - підключення теплових лічильників ЦО та термоперетворювачів ГВ на 47-ми об'єктах, зазначених у специфікації (а.с. 78, 79 - 80).

ОСОБА_6 здійснив підключення лічильників теплової енергії та термоперетворювачів, про що складено акт приймання виконаних робіт від 29 серпня 2013 року (а.с. 81), однак перевірка правильності їх підключення не проведена через відсутність гарячої води на об'єктах.

У серпні 2013 року, при подачі гарячої води, було виявлено некоректну роботу лічильників.

01 жовтня 2013 року ТОВ "Керуюча компанія ДОМ.КОМ" в особі директора ОСОБА_5 та ОСОБА_7 були укладені договори №№ 6, 7 та 8 на виконання робіт по усуненню вищезазначених недоліків на відповідно 16-ти, 12-ти та 1-му об'єктах, і ці роботи було виконано, згідно актам приймання виконаних робіт, відповідно 10, 21 та 18 жовтня 2013 року (а.с. 84 - 93).

Зважаючи на те, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, згідно наказу № 235 від 17 грудня 2013 року, послугувала відсутність зі сторони інженера ОСОБА_2 належного контролю за проведенням робіт, а також підбір некваліфікованого персоналу для виконання таких робіт, у той час як підбір персоналу для виконання робіт не входить до обов'язків ОСОБА_2, як інженера, договір с ОСОБА_6 укладено не позивачем, а директором ОСОБА_5, а роботи по підключенню теплових лічильників ЦО та термоперетворювачів ГВ на 47-ми об'єктах, зазначених у специфікації, ОСОБА_6 виконано в повному обсязі, при цьому докази того, що некоректна робота засобів обліку енергоспоживання викликана саме через некваліфіковане виконання роботи ОСОБА_6, у справі відсутні, про що свідчать доповідна записка начальника юридичного відділу Полтавця І.В., пояснення та інформація ОСОБА_2 та службова записка ОСОБА_6 (а.с. 74, 75, 98, 76), суд першої інстанції правильно скасував наказ № 235 від 17 грудня 2013 року.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності додаткової сплати коштів за ремонт неправильно встановлених теплових лічильників з вини позивача, який не забезпечив контроль за роботою ОСОБА_6, не можуть бути підставою для скасування рішення суду в цій частині, оскільки згідно п. 4.2 договору №352 від 10 липня 2013 року у випадку виявлення замовником недоліків у зданій роботі виконавець, тобто ОСОБА_6, зобов'язався сплатити штраф та за власний рахунок усунути вказані недоліки (а.с. 77).

Посилання відповідача на дотримання ним строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності при застосуванні даного наказу також не є підставою для скасування рішення суду в цій частині, оскільки, як зазначено вище, підстави для притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності згідно наказу № 235 від 17 грудня 2013 року відсутні.

Вирішуючи питання щодо законності наказу № 236 від 19 грудня 2013 року, яким ОСОБА_2 оголошено догану за неналежне виконання обов'язків та погодження акту здачі виконаних робіт підрядною організацією ТОВ "Орезонт" по ремонту міжпанельних швів за адресою: Кривий Ріг, вул. Кропивницького 47, та встановивши, що зазначений наказ був вручений позивачеві одночасно з наказом про звільнення, що підтвердив представник відповідача в судовому засіданні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що це дисциплінарне стягнення не було своєчасно доведено до відома робітника, а оголошено йому лише разом з наказом про звільнення,тому не може враховуватись при звільненні позивача.

Як зазначено в наказі, позивач підписав без перевірки факту виконання робіт акт, який було надано майстром дільниці № 2 ОСОБА_4, про виконання робіт по ремонту міжпанельних швів за адресою: Кривий Ріг, вул. Кропивницького 47. На підставі даного акту мешканцям зазначеного будинку був виставлений тариф із врахуванням робіт, що фактично виконані не були.

Судом встановлено, що в подальшому мешканцям будинку № 47 по вул.. Кропивницького було здійснено перерахунок тарифів, що підтвердив представник відповідача в суді апеляційної інстанції.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2, акти виконаних робіт загальною кількістю 60шт. фізично неможливо перевірити за короткий час, проте вони були підписані майстром дільниці № 2 ОСОБА_4, при цьому об'єми виконаних робіт відповідали об'ємам, зазначеним в акті, тому він підписав їх без виходу на об'єкти, а контрольні перевірки об'єктів проводяться ним вибірково (а.с. 105).

Згідно пояснювальної записки майстра дільниці № 2 ОСОБА_4 фактично роботи було виконано в будинку № 49 по вул. Кропивницького, але при складанні акту підрядною організацією була допущена помилка, а нею було підписано акт без перевірки фактичного виконання (а.с. 106, 107),

Зважаючи на те, що згідно з п. 2.2, 2.3 наказу № 137 від 27 червня 2013 року "Про організацію роботи з підрядними підприємствами" інженера виробничого відділу ОСОБА_2 зобов'язано проводити контрольні заміри об'ємів виконаних робіт та візувати акти прийняття виконаних робіт в разі відсутності зауважень до об'ємів виконаних робіт (а.с. 108), а такі зауваження були відсутні, колегія суддів вважає, що підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у даному випадку відсутні, тому суд першої інстанції правильно скасував наказ № 236 від 19 грудня 2013 року .

Що стосується порушення трудової дисципліни, яке полягало у невиконанні позивачем розпорядження № 11 від 06 вересня 2013 року, то судом встановлено, що згідно цього розпорядження у зв'язку з відсутністю дозволів на технічну експлуатацію ліфтів, що знаходяться в експлуатації та на обслуговуванні у ТОВ "Керуюча компанія "Дом.Ком", загальною кількістю 54шт., інженера ОСОБА_2 зобов'язано організувати роботу та здійснити усі необхідні заходи щодо отримання дозволів на технічну експлуатацію ліфтів (а.с. 110).

За письмовою інформацією від 02 грудня 2013 року, наданою позивачем на ім'я начальника виробничо-технічного відділу ОСОБА_8, отримано дозвіл на експлуатацію та зареєстровано 3 ліфти, які були модернізовано (а.с. 113).

Цю інформацію підтверджено представником відповідача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Зважаючи на те, що в розпорядженні № 11 від 06 вересня 2013 року не зазначено термін його виконання, твердження відповідача щодо невиконання позивачем цього розпорядженням є передчасним.

Крім того, як убачається із доповідної записки начальника виробничо-технічного відділу ОСОБА_8 від 03 грудня 2013 року, під час надання ОСОБА_2 доручення по ліфтам заперечення або відмова від виконання цієї роботи з боку останнього були відсутні (а.с. 114), що суперечить акту від 06 вересня 2013 року про відмову ОСОБА_2 від ознайомлення під розпис з даним розпорядженням (а.с. 111).

Самі по собі акти від 06 вересня 2013 року про відмову ОСОБА_2 від ознайомлення під розпис з вищезазначеним розпорядженням (а.с. 111) та від 03 грудня 2013 року про відмову від надання пояснень з приводу невиконання доручення на отримання дозволу на експлуатацію ліфтів, не можуть бути підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення трудової дисципліни, оскільки такі дії позивача є його правом і за своєю природою не містять складу порушення трудової дисципліни.

Встановивши, що в діях позивача відсутнє систематичне невиконання без поважних причин своїх обов'язків, покладених трудовим договором, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для звільнення ОСОБА_2 за ст.. 40 п. 3 КЗпП України.

Крім того, судом встановлено, що наказом № 227 від 09 грудня 2013 року ОСОБА_2 оголошено догану за невиконання правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме - за відмову 28 листопада 2013 року підписати посадову інструкцію інженера (а.с. 71), оскільки був не згодний з деякими пунктами вказаної інструкції, а саме - із необхідністю укласти договір про матеріальну відповідальність, а також вважав, що цією інструкцією змінюються істотні умови його праці.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно не убачив порушення позивачем трудової дисципліни у випадку не підписання ним посадової інструкції, оскільки статтею 29 КЗпП передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, проте право ознайомлення із посадовими обов'язками та підпису про ознайомлення із посадовою інструкцією є особистим правом працівника, яким він розпоряджається на свій власний розсуд, а відмова від підписання посадової інструкції не є порушенням трудової дисципліни та не позбавляє відповідача права складання відповідного акту з метою доказування факту виконання вимог ст.. 29 КЗпП.

У зв'язку з цим суд правильно скасував наказ № 227 від 09 грудня 2013 року.

Таким чином, встановивши у повному обсязі обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для визнання незаконними наказів № 227 від 09.12.2013 року, № 235 від 17.12.2013 року, № 236 від 19.12.2013 року, № 353 від 19.12.2013 року та поновлення позивача на роботі.

Доводи апеляційної скарги відповідача не містять підстав для скасування рішення суду в цій частині.

Так, з підстав, зазначених вище, не можуть бути взятими до уваги посилання відповідача на неврахування судом того, що накази за № 235 від 17 грудня 2013 року та за № 236 від 19 грудня 2013 року щодо дисциплінарного проступку ОСОБА_2 винесені з дотриманням норм КЗпП України.

З цих же підстав не можуть бути взятими до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно задоволено вимоги про скасування дисциплінарного стягнення за неналежне виконання позивачем трудових обов'язків по отриманню дозволів на технічну експлуатацію ліфтів.

Проте, доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення судом дати припинення між сторонами трудових обов'язків, відповідно - дати поновлення позивача на роботі, періоду вимушеного прогулу та розміру середнього заробітку, який підлягає стягненню за цей час, заслуговують на увагу та підлягають задоволенню.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції залишив поза увагою, що останнім робочим днем ОСОБА_2 є день його звільнення, тобто 19 грудня 2013 року, за який йому нарахована заробітна плата та інші виплати, утримані обов'язкові платежі, тому поновлення позивача на роботі та виплата йому середнього заробітку саме з 19 грудня 2013 року призводить до подвійної оплати праці та стягненню податків і зборів за цей день.

У зв'язку з цим рішення суду в частині дати поновлення ОСОБА_2 на роботі, а також розміру та періоду стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно змінити.

Зважаючи на те, що середньоденний заробіток позивача, встановлений судом, складає 148грн.50коп., необхідно зменшити розмір належних позивачеві до виплати коштів з 24 220грн.17коп. до 24 071грн.41коп. за період з 20 грудня 2013 року по 18 серпня 2014 року та вважати ОСОБА_2 поновленим на посаді інженера ТОВ "Керуюча компанія "Дом.Ком" з 20 грудня 2013 року.

Доводи апеляційної скарги стосовно неправильного визначення розміру середнього заробітку, який підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є безпідставними, оскільки відповідно до розділу Ш постанови Кабінету Міністрів України №100 "Про порядок обчислення середньої заробітної плати", затвердженої 08 лютого 1995 року (з наступними змінами) при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці;

інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Як убачається із довідки, наявної у матеріалах справи, ОСОБА_2 було нараховано 3268грн.95коп. у жовтні 2013 року та така ж сума у листопаді 2013 року (а.с. 118), тому суд першої інстанції правильно врахував саме цю суму для визначення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а не суму 2678грн.58грн., яка підлягала сплаті позивачеві після утримання податків, як на тому наполягає відповідач.

Також безпідставними є доводи щодо недоведеності розміру витрат на правову допомогу в сумі 1200 грн., оскільки вони підтверджені квитанцією № 60 від 04 березня 2014 року про надання юридичної допомоги юридичною консультацією Жовтневого району м. Кривого Рогу, зокрема, адвокатом ОСОБА_9 (а.с. 53, 54, 55).

При визначенні розміру моральної шкоди, на думку колегії суддів, судом було враховано роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", а саме: розмір моральної шкоди суд визначив в межах заявлених вимог, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стану здоров'я потерпілого, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин справи.

У зв'язку із цим доводи апеляційної скарги в цій частині також не можуть бути взятими до уваги.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині дати поновлення позивача на роботі, а також розміру та періоду стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінити в порядку ст.. 309 ч. 1 п. 3, 4 ЦПК України, зменшивши цей розмір з 24 220грн.17коп. до 24 071грн.41коп. за період з 20 грудня 2013 року по 18 серпня 2014 року, та вважати ОСОБА_2 поновленим на роботі з 20 грудня 2013 року.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дом.Ком" задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 серпня 2014 року в частині дати поновлення на роботі, а також розміру та періоду стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінити, зменшивши цей розмір з 24 220 ( двадцять чотири тисячі двісті двадцять) гривень 17 копійок до 24 071 (двадцять чотири тисячі сімдесят одна гривня) 41 копійки за період з 20 грудня 2013 року по 18 серпня 2014 року, та вважати ОСОБА_2 поновленим на посаді інженера ТОВ "Керуюча компанія "Дом.Ком" з 20 грудня 2013 року.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів