УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 про визнання протиправними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції Гульпа І.І., по виселенню, заборону здійснювати дії по виселенню при виконанні виконавчого листа, відстрочку виконання рішення від 9 серпня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 05 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою про визнання протиправними дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції Гульпа І.І. по виселенню, заборону здійснювати дії по виселенню при виконанні виконавчого листа, відстрочку виконання рішення від 09 серпня 2013 року у справі № 299/1140/13-ц.

Вимоги мотивовані тим, що 04 жовтня 2013 року набрало законної сили рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за кредитним договором і виселення ОСОБА_4 з родиною з житлового будинку по АДРЕСА_1.

21 лютого 2014 року державний виконавцем відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 42178601 про виселення ОСОБА_4 та членів його родини з будинку.

ОСОБА_4 вважає, що дії державного виконавця по виселенню починаючи з 06 липня 2014 року є протиправними, виходячи зі змісту Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 05 лютого 2015 року, скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Виконання рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 серпня 2013 року у справі за позовом ПАТ «Фольксбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення в частині виселення з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 відстрочити до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VII.

У іншій частині скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «ВіЕс Банк» просить скасувати судові рішення, постановити ухвалу про відмову у задоволенні скарги, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2014 року та ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 05 лютого 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Задовольняючи частково вимоги скарги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що у ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які зареєстровані та проживають у будинку, іншого нерухомого майна не мають, загальна площа будинку складає 214,9 кв. м і не перевищує передбачений законом розмір.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України від 3 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню цього слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом «Про мораторій», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно.

Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття закону «Про мораторій» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 Закону «Про мораторій».

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону «Про мораторій» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону «Про мораторій» не підлягає виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року у справі № 6-333цс15.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» відхилити.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 05 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Є.П. Євграфова І.М. Завгородня