Справа № 683/3279/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Цимбалюка О.В.

при секретарі Поважнюк О.Б.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу за позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" та ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійсним, -

в с т а н о в и в:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із позовною заявою до ВАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки квартири АДРЕСА_1, що був укладений між ВАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_3 25 червня 2008 р. під реєстраційним № 2170 - недійсним та виключити його з державного реєстру іпотек в Україні.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що у 2012 році позивачу стало відомо, що рішенням Старокостянтинівського районного суду по справі № 2-842/11 було стягнуто борг за кредитним договором № 3652008/5 са від 25.06.2008 р., що був укладений між ВАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_6, де поручителем виступила ОСОБА_3 ВАТ АБ "Укргазбанк" пред'явив ОСОБА_6 претензію з погашення боргу у розмірі 27 тис. дол. США та заявив, що у разі неповернення поручителем банку боргу ним буде здійснено стягнення шляхом продажу квартири АДРЕСА_1. Позивачу у травні 2014 року стало відомо, що вище зазначену квартиру поручитель по кредитному ОСОБА_3 одночасно з укладенням зазначеного вище кредитного договору як під умову забезпечення повернення даного кредиту без погодження з позивачем заставила її шляхом оформлення 25 червня 2008 року договору іпотеки.

Договір іпотеки посвідчила приватний нотаріус ОСОБА_5 з накладенням заборони на відчуження до припинення договору кредиту позичальником ОСОБА_6 Відповідно до змісту претензії банку квартиру планується реалізувати на публічних торгах за виконавчим написом нотаріуса. На думку позивача та його представника, дані правовідносини є неприпустимими, оскільки явно порушують права та інтереси позивача і встановлені українським законодавством умови законності майнового обороту.

Представник позивача зазначає що зазначена квартира була придбана позивачем і відповідачкою ОСОБА_3 на основі договору купівлі-продажу № 2-2086 укладеного 26 червня 1997 року та посвідченого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою та підписано на той час дружиною позивача ОСОБА_3 і гроші отримані продавцем повністю з рук позивача 26 червня 2008 року, про що на звороті договору розписався продавець ОСОБА_8

Представник позивача заявлений позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила мотивуючи наступним. Оспорювана квартира, яка передавалася 25 червня 2008 року ОСОБА_3 в банк була придбана останньою 26 червня 1997 року і на дату придбання квартири вона не перебувала у шлюбі і носила прізвище - ОСОБА_3). Також, на момент передання квартири у іпотеку банку, у квартирі були зареєстровані та проживали - ОСОБА_6 та ОСОБА_9 Також посилається на те, що при посвідченні договору іпотеки приватним нотаріусом було перевірено належність ОСОБА_3 на праві приватної даної квартири та встановлено відсутність порушення прав та інтересів малолітніх/неповнолітніх осіб, що не порушує їх право користування житлом. Крім того, гроші за продаж квартири ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_3 Договору іпотеки квартири АДРЕСА_1, що був укладений АБ "УКРГАЗБАНК" та ОСОБА_3 25 червня 2008 року та зареєстрований нотаріусом в Державному реєстрі іпотек під реєстраційним номером 2169, а не 2170 як вказується у позовній заяві. Тому за цих обставин та інших зазначених в наданих письмових запереченнях, позовні вимоги є безпідставним, тому просить відмовити у задоволенні у їх задоволенні.

Допитана в суді свідок ОСОБА_10 підтвердила факт, що її не було відомо що вона не зареєстровано в квартирі АДРЕСА_1 і проживає там від народження.

Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Старокостянтинівського районного суду по справі № 2-842/11 було стягнуто борг за кредитним договором № 3652008/5 са від 25.06.2008 р., що був укладений між ВАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_6, де поручителем виступила ОСОБА_3 ВАТ АБ "Укргазбанк" пред?явив ОСОБА_6 претензію з погашення боргу у розмірі 27 тис. дол. США та заявив, що у разі неповернення поручителем банку боргу ним буде здійснено стягнення шляхом продажу квартири АДРЕСА_1. Зазначену квартиру поручитель по кредитному ОСОБА_3 одночасно з укладенням зазначеного вище кредитного договору як під умову забезпечення повернення даного кредиту без погодження з позивачем заставила її шляхом оформлення 25 червня 2008 року договору іпотеки. Даний договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 з накладенням заборони на відчуження до припинення договору кредиту позичальником ОСОБА_6

Зазначені обставини підтверджуються наступними доказами: договором купівлі-продажу від 26 червня 1997 року; кредитним договором № 3652008/5 са від 25 червня 2008 року; договором іпотеки від 25 червня 2008 року зареєстрованим нотаріусом в Державному реєстрі іпотек під реєстраційним номером 2170; претензією від 16 травня 2014 року; довідкою Старокостянтинівського ЖЕК № 010171 від 12 червня 2008 року.

Факт знаходження ОСОБА_3 у шлюбі з позивачем з 24 серпня 1996 року по 07 лютого 2000 року підтверджується свідоцтвами про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 та про розірвання серії НОМЕР_2.

Статтею 41 Конституції України закріплене право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України, одними із головних засад цивільного законодавства є добросовісність, розумність і справедливість.

Відповідно до Закону України "Про правовий статус іноземців" (ч. 2,4 ст. 1, ст. 2, ст. 22), іноземці мають право на звернення до суду з метою захисту їх майнових та інших прав. Як учасники судового процесу вони користуються такими ж правами, що і громадяни України.

Статтею 578 ЦК встановлено, що майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Частиною другою ст. 6 ЗУ "Про іпотеку" також визначено, що майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

ЦК передбачено два види спільної власності: спільна часткова і спільна сумісна власність, які при існуванні між ними певних відмінностей у вищевказаній редакції статті ЦК і статті ЗУ "Про іпотеку" не розмежовані. Ураховуючи те, що положення ст. 6 ЗУ "Про іпотеку" і ст. 578 ЦК є спеціальними, вони поширюються як на спільну часткову, так і на спільну сумісну власність.

Законом ЗУ "Про іпотеку" передбачається нотаріально посвідчена згода співвласників як при передачі в іпотеку майна в цілому, що є як у спільній сумісній, так і у спільній частковій власності, так і при передачі в іпотеку лише одним із співвласників належної йому частки в праві спільної часткової власності. І тільки у разі відсутності згоди інших співвласників на передачу частки майна у спільній власності вимагається виділення частки в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України та ч. 1 ст. 34 СК Росії майно, набуте подружжям під час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Такою вона була і на час укладення ОСОБА_3 договору іпотеки на квартиру АДРЕСА_1.

Частина перша ст. 65 СК України встановлює, що чоловік та дружина розпоряджаються майном, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Зважаючи на те, що договір іпотеки підлягає нотаріальному посвідченню, а іпотека як обтяження нерухомого майна - державній реєстрації, згода другого з подружжя згідно з п. 2 ч. 3 ст. 65 СК повинна бути нотаріально засвідчена. Другий з подружжя у разі укладення договору іпотеки без його згоди має право в судовому порядку оскаржити дійсність цього договору в силу ч. 2 ст. 65 СК.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України та відповідно до ч. 3 ст. 35 СК РФ для укладення такої іпотеки у нотаріуса у розпорядженні має бути письмова (а у Росії нотаріально посвідчена) згода позивача, яка обов?язково зазначається і у змісті договору іпотеки. Саме тому нотаріус не мала права посвідчувати дану іпотеку, тому у позивача виникли правові підстави визнання даного правочину недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 36 ЗУ "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Зважаючи на те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя є окремим від іпотечного договору договором, який потребує нотаріального посвідчення, на його укладення повинна бути також надана нотаріально засвідчена згода другого з подружжя, якщо предметом цих договорів є спільне майно.

Прирівнення до договору про задоволення вимог іпотекодавця також відповідного застереження про це в іпотечному договорі (ч. 2 ст. 36 Закону "Про іпотеку") вимагає під час укладення іпотечного договору щодо спільного майна отримання окремої згоди другого з подружжя на включення до цього договору іпотеки відповідного застереження. Відсутність такої згоди дає можливість визнати договір про задоволення вимог іпотекодавця і відповідного застереження недійсним, а у разі здійснення звернення стягнення на їх підставі - оскарження такого стягнення в суді.

Статтею 6 ЗУ "Про іпотеку" передбачається надання усіма співвласниками згоди на передачу майна у іпотеку. Така передача відбувається шляхом укладення договору іпотеки. Тобто співвласники повинні надати згоду на укладення договору іпотеки. Саме такий порядок надання згоди встановлено ч. 3 ст. 65 СК України. Внесення змін до договору іпотеки передбачає зміну його умов, тому ці зміни повинні бути узгоджені зі співвласником майна, а, отже, повинна бути отримана згода співвласника й на внесення відповідних змін до договору іпотеки. Оскільки в силу ст. 654 ЦК України та ч. 1 ст. 19 ЗУ "Про іпотеку" зміни до договору іпотеки вносяться шляхом укладення відповідного договору, що підлягає нотаріальному посвідченню, зазначена позиція узгоджується зі ст. 65 СК України, відповідно до якої для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, вимагається письмова нотаріально засвідчена згода другого з подружжя.

Суд не бере до уваги посилання ВАТ АБ "Укргазбанк" на зміст п.2.3.5 договору іпотеки, що предмет іпотеки не перебуває у спільній власності та не є часткою і паєм.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, а підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Вимогами ст. 626 ЦК України передбачено погодження дій стосовно майна з власниками.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. ч. 1-3 ст. 203 ЦК України.

Згідно із ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям під час шлюбу є їхньою спільною власністю і відповідно до ст. 369 цього ж кодексу розпорядження даним спільним майном має відбуватися за згодою всіх співвласників (письмово та нотаріально посвідчена). А відповідно до ст. 378 ЦК України майно, що є у спільної власності може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Судом встановлено, що позивач такої згоди не надавав, що є порушенням його права приватної часткової власності та порушення особливого інтересу, оскільки у даній квартирі постійно проживає його неповнолітня донька ОСОБА_10.

У зв'язку з тим, що квартира АДРЕСА_1 передана ОСОБА_3 25 червня 2008 року у іпотеку ВАТ АБ "Укргазбанк" з порушенням вимог законодавства, договору іпотеки квартири АДРЕСА_1, що був укладений між ВАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_3 25 червня 2008 р. під реєстраційним № 2170 - необхідно визнати недійсним.

Наявність відомостей, що квартира АДРЕСА_1 у державному реєстру іпотек в Україні, порушує право власності ОСОБА_4 і не дає йому можливості вільно, на власний розсуд розпорядитись своїм майном.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 3, ЦК України, ст. ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Законом України "Про іпотеку", суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати договір іпотеки квартири АДРЕСА_1, що був укладений між ВАТ АБ "Укргазбанк та ОСОБА_3 25 червня 2008 р. під реєстраційним № 2170 - недійсним та виключити його з державного реєстру іпотек в Україні .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя