Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2015 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Лупінос Є.А.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2,третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2015 р.ОСОБА_1звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний 18.09.2009 р.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1

З 20.05.2006 р.дитина була зареєстрована за місцем проживання відповідача за адресою АДРЕСА_1,проте з вересня 2012 р.за адресою реєстрації не мешкає,фактично проживає разом з позивачем за місцем його реєстрації АДРЕСА_2.

З вересня 2012 р.відповідач не виконує обов*язків з виховання дитини, не спілкується з нею, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання нею освіти,усі обовязки щодо доньки позивач виконує самостійно, без участі матері.

За місцем проживання позивача для дитини створені всі необхідні умови для навчання, харчування, відпочинку,позивач піклується станом здоровя, фізичним та інтелектуальним розвитком дитини,фінансує усі витрати,пов*язанні з утриманням дитини.

Згоди між позивачем та відповідачем щодо визначення місця проживання дитини і передачі її під піклування батька не досягнуто, оскільки відповідачка вже більше року проживає за кордоном.

Посилаючись на те,що дитина тривалий час проживає з ним,відповідач ніякої участі у її житті не приймає та дитиною не цікавиться,між ним та дочкою є особиста прихильність,дитині психологічно комфортно проживати з батьком та іншого вона не бажає,позивач просить суд визначити місце проживання дитини з батьком за адресою його реєстрації.

Також зазначає,що ОСОБА_2 у добровільному порядку надавати допомогу на утримання дитини не бажає, просить суд при визначенні місця проживання дитини з ним, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини від усіх видів її доходів щомісячно,до повноліття дитини.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та пояснив,що у шлюбі з відповідачкою у них народилася дочка ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_2,яка була зареєстрована за місцем проживання матері. Після розірвання шлюбу він та відповідачка проживають окремо. Оскільки ОСОБА_2не приділяла уваги вихованню дитини,вирішувала свої особисті проблеми,у вересні 2012 р.він забрав дитину проживати до себе і на теперішній час дочка проживає з ним. За цей час відповідачка жодного разу дитину не відвідала,її розвитком,здоров*ям,успіхами не цікавилася,питання про повернення дитини не ставила. У 2014 р.відповідачка поїхала за кордон,де перебуває дотепер,з дитиною зв*язків не підтримує,нічим не допомагає.Всі питання,пов*язані з вихованням,утриманням,розвитком дитини,вирішує позивач як батько,проте реєстрація проживання дитини за адресою матері створює певні перешкоди. Посилаючись на те,що проживання дитини з ним повністю відповідає інтересам дитини,їй створені всі необхідні умови,контакт дитини з матір*ю відсутній,просить задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2В.в судове засідання не з*явилася з невідомих причин,викликалася шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації проживання.

Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомила.

Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач,який не з*явився за отриманням судової повістки за останнім відомим місцем реєстрації проживання,вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача та його представника ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району в судове засідання не з*явився,надав письмову заяву про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні представник третьої особи орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району ОСОБА_5просила суд позов задовольнити з урахуванням висновку про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_4 з батьком.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши позивача та представника органа опіки,дослідивши надані письмові докази у сукупності,з урахуванням позиції дитини,суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За правилами ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

Сімейне законодавство України не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю.

При вирішенні спору про місце проживання дитини, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини та приймає до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХП, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

За ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За Принципом ст.6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю» № 16 від 12.06.1998 р. суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в томі числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Судом встановлено та перевірено доказами, що сторони по справі з 18.09.2009 р.у шлюбі не перебувають,є батьками малолітньої ОСОБА_4, 14.04.2006 р.н.про що надана копія свідоцтва про народження,яка з вересня 2012 р.без реєстрації проживає з батьком ОСОБА_1за адресою його мешкання ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зазначені обставини підтверджені довідкою № 2110 від 09.04.2015 р.та актом № 98 від 09.04.2015 р.,за змістом яких ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2,проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1та бабусею ОСОБА_6

З акту обстеження умов проживання дитини з батьком за адресою АДРЕСА_2 встановлено,що ОСОБА_4 проживає у трикімнатній квартирі,де має окрему кімнату,обладнану місцем для відпочинку,в наявності обов*язкові речі особистого вжитку,одяг та взуття відповідно віку,особисті речі та іграшки,шкільне приладдя,комп*ютерна техніка.Для малолітньої дитини створені необхідні умови для всебічного розвитку,відносини родинні.

ОСОБА_4 відвідує Запорізьку гімназію № 71 та навчається у 3 класі.У характеристиці дитини,наданій навчальним закладом,відображено високий рівень розвитку дитини та належного виховання у родині,регулярність відвідування занять та суспільна активність,забезпеченість дитини усім необхідним. Зазначено,що до шкільного закладу дитину приводить батько ОСОБА_1,він забирає її після навчань,займається усіма організаційними та фінансовими питаннями щодо утримання дитини.

Висновком від 18.05.2015 р.№ Є-0241 орган опіки та піклування Шевченківської райадміністрації вважає доцільним визначити місце проживання ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1за місцем його мешкання,оскільки батько забезпечив дитині належні житлово-побутові умови,піклується про її розвиток,стан здоров*я,матеріально забезпечує. Мати дитини не цікавиться її життям,розвитком,успішністю,не відвідує за місцем проживання та навчання,не приймає участі у її вихованні.

Встановлені обставини, які підтверджені належними, допустимими та переконливими доказами підтверджують,що життя дитини відповідає принципам ст.2 та ст.6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості зростає у умовах любові і розуміння з боку батька. Батько забезпечив дочці опіку і відповідальне ставлення до своїх обов'язків, створив атмосферу любові й моральної та матеріальної забезпеченості.

Суд не вбачає, що дитина примусово розлучена зі своєю матір'ю, оскільки ОСОБА_4 з вересня 2012 р. живе із батьком і вимог стосовно повернення дитини мати не ставила.

Позиція самої дитини,яка була з*ясована судом з її пояснень у судовому засіданні при розгляді іншої справи,полягає у тому,що вона вже тривалий час проживає з батьком,який забезпечує її усім необхідним,готує їжу та виконує хатню роботу,в літній період вони спільно відпочивають на морі. Вона повністю задоволена своїм життям,їй комфортно з батьком,ніяких змін не бажає.Також пояснила,що вона не хоче контактувати з родичами з боку матері,які негативно ставляться до її батька,що є несправедливим.

Таким чином,суд з пояснень самої дитини встановив ,що вона особисто зацікавлена у проживанні з батьком,де їй створені належні умови та психологічний комфорт,між дитиною та батьком існує особиста прихильність та контакт,батько підтримує інтереси дитини у занятті спортом,дитина тривалий час перебуває у соціальному середовищі з батьком,де закріпилася,є потрібною,відчуває любов та турботу.

Наразі, зацікавленості матері у проживанні дитини саме з нею,суд не встановив.

Крім того,відповідач за період з вересня 2012 р.проживає окремо від дитини,що ,за обставинами справи,не було зумовлено характером роботи,бажанням забезпечити матеріально добробут дитини,створити їй кращі умови проживання,ніж з батьком.

Не встановлено житлово-побутових умов за адресою матері,чи є вони придатними для проживання дитини,чи має матір дитини самостійний дохід,який веде спосіб життя ,чи є він сприятливим для розвитку дитини,які соціальні умови мати може створити для дитини,чи є оточення матері комфортним для дитини.

При вирішенні спору суд насамперед виходить з того, що дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності.

Також суд дає оцінку обставинам справи про те, що після розірвання шлюбу сторін, з 2012р. їх дочка проживає разом з батьком, який її виховує та утримує протягом цих років, створив сприятливі умови для розумового, фізичного та духовного розвитку дитини,між ними існує сильна позитивна прихильність.

За таких умов зміна місця проживання дитини через досить тривалий проміжок часу може зашкодити їй, оскільки потрібно буде змінити звичне для неї середовище,коло спілкування друзів,втратиться безпосередній контакт між дитиною та батьком, що зашкодить інтересам дитини та психічному здоров'ю ,обставинами справи не виправдано та не враховує її право самій обрати сім*ю,в якій вона хоче проживати.

Разом з тим,реєстрація дитини за адресою матері,яка з дитиною фактично не проживає,дає можливість іншим особам зловживати цими обставинами та провокує конфлікти між батьком дитини і родичами з боку матері ,викликає розвиток тривожності у дитини за власну подальшу долю та можливість її зміни.

Виходячи з пріоритету дотримання прав та інтересів дитини, для нормального розвитку соціально-психологічної, інтелектуальної, мотиваційної, емоційно-вольової сфери дівчинки, а також профілактики розвитку тривожності, права дитини самій обрати сім'ю, в якій вона хоче проживати,суд встановив наявність підстав для визначення місця проживання дитини з батьком.

Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття

Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч.1. ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обов*язки по утриманню дитини на час розгляду справи виконує позивач,дитина фактично проживає з ним та суд задовольняє його вимоги про визначення місця проживання з ним і надалі,таким чином,вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини сторін узгоджуються з вимогами законодавства ,підстав для звільнення відповідача від участі у належному утриманні дочки суд не встановив,розмір заявлених до стягнення аліментів чинному законодавству не протирічить і є достатнім для забезпечення нормальних умов проживання дитини сторін.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,при задоволенні позову про стягнення аліментів,з відповідача на користь держави суд стягує судовий збір у розмірі 243 гр.60 коп.,від попередньої сплати якого позивач звільнений.

На підставі ст.ст. 3, 10,11,57,60,212-215,218,224-225,294 ЦПК України, ст.ст. 141, 157, 160, 161, 180, 181, 183, 191 СК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4,разом з батьком ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5,за адресою АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_6,на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5 ,аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4,у розмірі ? частини з усіх видів заробітку(доходу)щомісячно,але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з 29.04.2015 р.і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_6,на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко