Номер провадження: 22-ц/785/1343/15
Головуючий у першій інстанції Жуган Л. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі - Максимець І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2013 року року у цивільній справі за позовом Департамента комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа: Одеська міська рада - про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна у добросовісного набувача та виселення,

ВСТАНОВИЛА:

04.07.2012 року, Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі-Департамент) звернувся із позовом про: визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 236,5м2 по АДРЕСА_1 від 14.12.2006 року між ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_4.і ОСОБА_5 /мати ОСОБА_3./; витребування від ОСОБА_3 спірного нежилого приміщення й усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_3

Позов обгрунтовано тим, що спірне приміщення є об'єктом комунальної власності територіальної громади м. Одеси і за договором від 29.06.2004 року було передано в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "Гранд" (далі-Товариство).

На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2006 року за ОСОБА_4визнано право власності на спірне нежиле приміщення. 14.12.2006 року, за договором купівлі-продажу власником нежилого приміщення стала ОСОБА_5,а 13.03.2007 року, за договором дарування, ОСОБА_5подарувала спірне нежиле приміщення сину ОСОБА_3Ухвалою апеляційного суду Одеської області рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2006 року скасовано з направленням справи на новий розгляд, а ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.11.2010 року позовна заява ОСОБА_4про визнання права власності на спірне нежиле приміщення залишена без розгляду.

Посилаючись на те, що спірне приміщення стало власністю ОСОБА_4 на підставі судового рішення, яке у встановленому законом порядку скасоване, а наступні відчуження спірного об'єкту нерухомості здійснено з порушенням права власності позивача, позивач просив позов задовольнити.

Відповідачі і представник третьої особи не приймали участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.09.2013 року позов задоволено: суд визнав недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 14.12.2006 року, витребував у ОСОБА_3 нежиле приміщення з передачею його позивачу і виселив ОСОБА_3.з нежилого приміщення підвалу площею 236,5 м2 по АДРЕСА_1.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.09.2014 року заява ОСОБА_3про перегляд заочного рішення суду від 23.09.2013 року залишена без задоволення (а.с.213-215 т.1).

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3просить рішення суду скасувати і відмовити у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення прав відповідача, як власника будівельних матеріалів і порушення прав інших осіб, зокрема ПАТ "УкрСиббанк".

У засіданні колегії суддів: представник ОСОБА_3 і ОСОБА_4 скаргу підтримала; представник Департамента скаргу не визнала. ОСОБА_4, ОСОБА_5.і ОСОБА_3.у засіданя колегії суддів не з'явились.

Рішення суду першої інстанції у частині визнання недійсним договору купівлі-продажу підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Департамент просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14.12.2006 року між ОСОБА_4, від імені якого діяв ОСОБА_3 і ОСОБА_5нежитлового приміщення площею 236,5м2 по АДРЕСА_1 з тих підстав, що ОСОБА_4не мав права відчужувати через те, що не був власником спірного майна, оскільки рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.05.2006 року, на підставі якого ОСОБА_4набув право власності на зазначене майно, у встановленмоу законом порядку, скасовано і ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.11.2010 року позовна заява ОСОБА_4про визнання права власності на спірне майно залишена без розгляду (а.с.2-6 т.1).

Правовідносини сторін виникли із захисту права власності і регулюються ЦК України.

Встановлено, що 29.06.2004 року, на підставі договору оренди нежитлового приміщення №11/72 Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради /Департамент його правонаступник/ передало в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "Гранд" /директор відповідач ОСОБА_3./ у строкове платне користування нежитлове приміщення підвалу загальною площею 158,5м2 по АДРЕСА_1 (а.с.29-32 т.1).

У процесі експлуатації підвального приміщення, ТОВ "Гранд" здійснило внутрішню реконструкцію й капітальний ремонт приміщення підвала і за рахунок приєднання додаткових приміщень /без відповідного дозволу власника приміщень/ площа нежитлогового приміщення збільшилась з 158,5 м2 до 236,5 м2, що підтверджується висновком ПП "Открытие" за 2006 рік "Про технічний стан конструкцій підвала площею 236,5м2, розташованого по АДРЕСА_1", наданого у засідання колегії суддів представникам відповідачів ОСОБА_3та ОСОБА_4

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси 25.04.2006 року за ОСОБА_4 визнано право власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 площею 236,5 м (а.с.26,27 т.1).

14.12.2006 року, на підставі договору купівлі-продажу, ОСОБА_4, від імені якого діяв ОСОБА_3 /відповідач у справі/ продав ОСОБА_5 нежиле приміщення загальною площею 236,5 м2 по АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_4відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2006 року (а.с.33,34 т.1).

13.03.2007 року, на підставі договору дарування, ОСОБА_5подарувала ОСОБА_3 нежиле приміщення загальною площею 236,5 м2 по АДРЕСА_1, яке належало їй на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2006 року (а.с.35,36 т.1).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.03.2008 року, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2006 року скасовано з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.82,83 т.1).

Ухвалою Малиновського районного суду від 24.11.2010 року позовна заява ОСОБА_4до Одеської міської ради про визнання права власності на нежитлове приміщення залишена без розгляду (а.с.28 т.1).

Зважаючи на те, що спірне нерухоме майно було придбано за договором у особи, яка не мала право його відчужувати, власник майна, у даному випадку територіальна громада м. Одеси в особі Департамента має право, на підставі ст. 388 ЦК України, заявити вимогу про витребування майна у добросовісного набувача, а не вимагати визнання недійсним договору про відчуження майна. Зазначені обставини стосуються не лише випадків коли укладено один договір із порушенням закону, а і у випадку, коли спірне майно відчужувалось на підставі наступних договорів.

Територіальна громада м. Одеси, на підставі рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 року №266-ХХІ "Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області" /Додаток №2 до рішення з Переліком державного майна, що передається у власність міст обласного підпорядкування, Житлово-комунальне господарство/ і рішення Одеської міської ради народних депутатів №179-ХХІ від 27.09.1991 року "Про формування комунальної власності м. Одеси" /перелік об'єктів, що пропонуються для передачі у комунальну власність міста, розділ П у сфері житлово-комунального господарства/ - з 1991 року є власником державного житлового і нежитлового фонду з матеріально-технічною базою й ремонтними організаціями, що пов'язані із обслуговуванням та експлуатацією зазначених фондів (а.с.11-25 т.1).

Беручи до уваги, що у даному випадку належним способом захисту порушеного права власника майна в особі Департамента є витребування майна з чужого незаконного володіння, колегія суддів відмовляє у позові про визнання недійсним договору кпівлі-продажу за необгрунтованістю вимог.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання недійсним договору купівлі-продажу, рішення суду у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Рішення суду першої інстанції у частині витребування майна і усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Згідно зі ст. 308 ч. 1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Позивач просив витребувати нерухоме майно у вигляді нежитлового приміщення підвалу площею 236,5 м.2 по АДРЕСА_1 і усунути перешкоди у користуванні шляхом виселення відповідача ОСОБА_3, який набув право власності на спірне нерухоме майно на підставі договору дарування від 13.03.2007 року (а.с.6,35,36 т.1).

За змістом ст. 388 ч.3 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала право його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

ОСОБА_3 набув право власності на спірне майно безвідплатно /за договором дарування/, у зв'зку з чим позивач має право витребувати це майно у всіх випадках.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про витребування майна і зобов'язання усунути перешкоди у користуванні майном.

Висновки суду у цій частині відповідають вимогам ст.ст. 388 ч.3, 391 ЦК України.

Доводи представника відповідача ОСОБА_3.в апеляційній скарзі про те, що суд не взяв до уваги того, що спірне нерухоме майно з 2007 року знаходилось в іпотеці "УкрСиббанка", а зараз знаходиться в іпотеці "Дельта Банка" не заслуговують на увагу, оскільки власник спірного майна в особі Департамента, у всіх випадках, має право витребувати у ОСОБА_3 належне йому майно.

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.п.1,2, 308, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2013 року у частині визнання недійсним договору купівлі-продажу - скасувати.

Відмовити Департаменту комунальної власності Одеської міської ради у позові до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14.12.2006 року нежитлового приміщення площею 236,5 м2 по АДРЕСА_1.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2013 року у частині витребування нерухомого майна і усунення перешкод у користуванні нерухомомим майном шляхом виселення - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков