Справа № 345/6812/13-ц
Провадження № 22-ц/779/409/2015
Головуючий у 1 інстанції Гавриленко В.Г.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Калуського міськрайонного суду від 18 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка, ОСОБА_5, яка постійно проживала в будинку АДРЕСА_1. Вона є спадкоємцем п'ятої черги за законом померлої, однак державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено. Оскільки вона прийняла спадщину, тому просила визнати право на спадкове майно померлої.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 18 грудня 2013 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на належне ОСОБА_5 спадкове майно: домоволодіння по АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку (літера «А»), стайні (літера «Б»), стайні (літера»В»), криниці 1/2 (№1), воріт (№2), огорожі (№3); та на земельну частку (пай), розміром 36,70 в умовних кадастрових гектарах в селянській спілці «Вільна Україна» с. Негівці Калуського району.

На дане рішення ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Апелянт зазначає, що судове рішення порушує його законні права та інтереси, і постановлене без його участі у справі.

Так, у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне їй майно. У встановленому законом порядку та строку позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, а отже не прийняла спадщину. Відповідно не зверталась вона і до суду з позовною вимогою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

При вирішенні спору судом також не враховано, що позивач просила визнати за нею право на спадкування за законом як спадкоємця п'ятої черги. В той же час матеріалами справи підтверджено, що на час відкриття спадщини разом з спадкоємцем в спадковому будинку проживав також її чоловік ОСОБА_6, який здійснив її поховання, встановив пам'ятник. Тому прийняв спадщину, однак не оформив свої права внаслідок смерті. Враховуючи те, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця цього права, а також те, що він є спадкоємцем померлого за заповітом, з цих підстав звернувся до суду із позовом про визнання права на спадкове майно. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 29.08.2013 року позов задоволено та визнано за ним право власності на спірне будинковолодіння. На момент звернення ОСОБА_2 до суду із даним позовом за ним вже було оформлено право власності на спадкове майно. Даним обставинам суд не дав належної правової оцінки та безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2

Судом, крім того, не прийнято до уваги, що спірне будинковолодіння, головою якого була ОСОБА_7, відносилося до суспільної групи «колгоспний двір» і його членами були також ОСОБА_5 та ОСОБА_6 А, отже, відповідно до вимог законодавства, останньому як члену колгоспного двору, який постійно з 1964 року до 2012 року проживав у ньому, належала 1/3 частка в майні двору.

З цих підстав просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у звдоволенні позову.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник доводи скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доводів скарги не визнали посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач як спадкоємець п'ятої черги померлої ОСОБА_5 прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті останньої, крім неї інших спадкоємців немає, а тому порушене право підлягає захисту.

Однак, погодитися з такими висновками колегія суддів не може, оскільки вони ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, внаслідок чого відкрилась спадщина на належне їй майно. За життя остання заповітного розпорядження не склала.

Відповідно до ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається із матеріалів справи 03 серпня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до Калуської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті тітки ОСОБА_5 ( а.с. 6). Листом Калуської районної державної нотаріальної контори від 03 серпня 2013 року №571/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва з причини пропуску строку прийняття спадщини, передбаченого ст. 1270 ЦК України, та у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Також зазначено, що після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем був її чоловік ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та відповідно до довідки Негівської сільської ради пропустив строк на прийняття спадщини. Одначасно позивачу роз'яснено необхідність визначення в судовому порядку додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.5).

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_2 посилалась на те, що крім неї, інших спадкоємців померлої ОСОБА_5 немає, чоловік тітки ОСОБА_6, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2, до таких спадкоємців не відноситься, оскільки шлюб між ними розірвано. А відтак, вона як спадкоємець п'ятої черги за законом прийняла спадщину та враховуючи відмову нотаріуса оформити її спадкові права вправі звернутися до суду за захистом цих прав.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З'ясовано, що позивач до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не зверталася.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги та оглядаючи у судовому засіданні справу №345/4674/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_9 про визнання права власності на спадкове майно колегією суддів встановлено, що вказаний позов подано до суду позивачем 23 серпня 2013 року. Мотивовано його тим, що він є спадкоємцем за заповітом померлого ОСОБА_6 і у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Однак, внаслідок відсутності правовстановлюючих документів нотаріусом відмовлено у видачі йому свідоцтва про право на спадщину (а.с.2-4 зазначеної справи).

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 29 вересня 2013 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, а саме на домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та складається з наступних будівель та споруд: «А» - житлового будинку, площею 73,8 кв.м., інвентаризаційною вартістю 26 682,00 грн.; «Б» - стайні, площею 20 кв.м., вартістю 7 945,00 грн.; «В» - стодоли, площею 20,3 кв.м., вартістю 2 553,00 грн.; під №1 - криниці 1/2, вартістю 2 003,00 грн.; під №2 - воріт, площею 4,6 кв.м., вартістю 1 345,00 грн.; під №3 - огорожі, площею 28,8 кв.м., вартістю 1 649,00 грн., а всього загальною вартістю 42 177,00 грн. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Калуського міськрайонного суду від 29 вересня 2013 року залишено без змін (а.с.26-28, 84-86 справи №345/4674/13-ц).

Цими судовими рішеннями встановлено, що спірне будинковолодіння відносилося до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, отже належало їм на праві спільної сумісної власності. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 спадщину фактично прийняла її дочка ОСОБА_5 А відповідно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 останньої її чоловік ОСОБА_6, проживаючи спільно із спадкодавцем, фактично прийняв спадщину після смерті дружини.

Отже, спадкодавець ОСОБА_6 був єдиним спадкоємцем померлої дружини ОСОБА_5, проживав з нею на день її смерті, а відтак згідно норм діючого цивільного закону вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно позивач є спадкоємцем майна померлого.

Вказаним рішенням також спростовано доводи апелянта щодо наявності судового рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки доказів реєстрації розірвання цього шлюбу не представлено.

Зі змісту рішення також вбачається, що оглянутими в судовому засіданні апеляційної інстанції погосподарськими книгами виконкому Негівської сільської ради по селу Гуменів за період з 1980 року по 1993 рік підтверджується, що адреса колгоспного двору саме АДРЕСА_1. Хоча і було відкрито два погосподарських номера, де головою одного двору була ОСОБА_7, а іншого - ОСОБА_6, однак фактично це був один колгоспний двір та одне будинковолодіння. Після смерті ОСОБА_7 в 1993 році погосподарський НОМЕР_1 припинив своє існування.

З врахуванням наведених обставин суд першої інстанції, з яким погодилася колегія суддів апеляційного суду, прийшов до висновку, що після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина в цілому на будинковолодіння по АДРЕСА_1 і єдиним спадкоємцем є позивач.

В засіданні апеляційного суду з'ясовано, що на підставі зазначеного судового рішення за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на спірне домоволодіння, що підтверджується відповідним витягом від 03.10.2013 року(а.с. 56).

Встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом в грудні 2013 року, після оформлення ОСОБА_4 свого права власності. На підставі оскаржуваного рішення суду та сертифіката на право на земельну частку (пай), розміром 36,70 в умовних кадастрових гектарах в селянській спілці «Вільна Україна» с. Негівці Калуського району, позивачу видано правовстановлюючий документ.

Разом з тим, як вбачається зі змісту заповіту ОСОБА_6 заповів ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося (а.с.6 справи №345/4674/13-ц).

З врахуванням вищенаведених обставин, встановлених судовими рішеннями, які мають преюдиційну силу, враховуючи диспозитивність цивільного процесу, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовано необхідність захисту свого права - порушеного, невизнаного чи оспореного, а звідси підстави для задоволення її позовних вимог.

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, у достатньому обсязі не визначився щодо характеру спірних правовідносин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тому постановлене ним рішення не відповідає вимогам ст. ст.213, 214, 215 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

З цих підстав рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 18 грудня 2013 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.Ю. Беркій

О.В. Пнівчук