У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стайл-Т», фізична особа-підприємець ОСОБА_6, про звернення стягнення на іпотечне майно за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2012 року позов задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що складається із житлового будинку, бетон/блок, зазначеного на плані літ. Ф загальною площею 268, 6 кв. м, житловою площею 143, 5 кв. м, житлового будинку кам'яного, зазначеного на плані літ. Я загальною площею 394, 7 кв. м, житловою площею 173, 2 кв. м, навісу літ. Ч, вбиральні літ. Ю, огорожі 8.9, споруди ІV та знаходиться на земельній ділянці площею 1000 кв. м, належне ОСОБА_4, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах з початковою ціною продажу предмета іпотеки на підставі проведеної оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 3012 гривень судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2013 року рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення: в рахунок виконання зобов'язань за генеральним кредитним договором № 010/01-02/07-106 від 21 грудня 2007 року та кредитними договорами, укладеними в рамках цього договору, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», ТОВ «Стайл-Т» та ФОП ОСОБА_6 по сплаті заборгованості у розмірі 32 250 559 гривень 14 копійок, з яких: 18 710 000 гривень заборгованість за кредитом, 11 317 582 гривні 98 копійок заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, 2 222 976 гривень 16 копійок пеня за несвоєчасну сплату кредиту, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 25 грудня 2007 року, а саме на домоволодіння АДРЕСА_1, та складається із житлового будинку загальною площею 268, 6 кв. м, житловою площею 143, 5 кв. м, житлового будинку загальною площею 394, 7 кв. м, житловою площею 173, 2 кв. м і прилеглих до них навісу, вбиральні, огорожі та споруд, що знаходяться на земельній ділянці площею 1000 кв. м, що належать ОСОБА_4 із застосуванням процедури продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах з початковою ціною продажу предмета іпотеки на підставі проведеної оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 серпня 2013 року рішення апеляційного суду та суду першої інстанції в незміненій частині залишено без змін.

03 липня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2013 року, посилаючись на те, що рішенням Господарського суду Миколаївської області від 24 грудня 2013 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03 червня 2014 року, банку відмовлено у стягненні із фізичної особи-підприємця - ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором № 010/01-02/07-106 від 21 грудня 2007 року.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2014 року у задоволенні заяви відмовлено за її необґрунтованістю.

16 лютого 2015 року ОСОБА_4 вдруге звернулася до апеляційного суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2013 року, посилаючись на те, що в подальшому рішенням Господарського суду Миколаївської області від 12 листопада 2014 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13 січня 2015 року, встановлено заборгованість фізичної особи-підприємця - ОСОБА_6 за кредитним договором № 010/01-02/07-109 від 21 грудня 2007 року, укладеного в рамках генерального кредитного договору, у сумі 410 667 гривень 97 копійок, в той час, як у рішенні суд апеляційної інстанції визначив заборгованість в 1 410 002 гривні 24 копійки.

Посилаючись на викладене, просила суд скасувати рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2013 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 23 березня 2015 року у задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і постановити нову про задоволення заяви, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Постановляючи ухвалу, апеляційний суд виходив з того, що рішення господарських судів, на які посилається заявник, як на нововиявлені обставини, не є такими у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2155/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>, у зв'язку з чим дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.
Євграфова Є.П. Іваненко Ю.Г.