АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/5532/15 Головуючий 1-ї інстанції Калмикова Л.К.
Справа № 2-619/529/14 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського В.В., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ОСОБА_2) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що у серпні 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі Банк) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 54 485 доларів США.

У червні 2010 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого до ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» перейшли всі права Банку щодо права вимоги до боржника за кредитним договором.

В порушення умов кредитного договору, відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачено відсотки, у зв'язку з чим, станом на 02 січня 2014 року заборгованість ОСОБА_1 по тілу кредиту складає 17 389,49 доларів США, що за офіційним курсом гривні до іноземної валюти встановленому НБУ станом на 02.01.2014 року складає 138 994, 20 грн.

Крім того, за несвоєчасне повернення кредиту, відповідачу нарахована пеня в розмірі 507 328,81 грн.

Також , позивач просив стягнути з відповідача судові витрати в сумі 3 441грн.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 проти позову заперечували, пояснивши, що дійсно між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту на суму 54 485 доларів США на придбання квартири. В то й же день, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого стала двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Відповідач належним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором, але після фінансової кризи та неможливістю виконувати умови договору, між відповідачем та ЗАТ «ОТП Банк» була досягнута домовленість про передачу ЗАТ «ОТП Банк» права розпоряджатись предметом іпотеки шляхом відповідної довіреності і кошти, отримані від реалізації квартири направити на погашення боргу за кредитним договором, після чого жодних вимог щодо відчуження предмету іпотеки не було, зобов'язання за кредитним договором сторони домовились вважати виконаними.

Також, позивач просив застосувати строки позовної давності.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 17 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в сумі 277 988,40 грн., з яких 138 994,20 грн. заборгованість по тілу кредиту, 138 994, 20 грн. пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту, а також судовий збір у розмірі 2 779,90 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

06 серпня 2007 року між ОСОБА_1 (надалі - Відповідач/Позичальник) та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та в'язками є ПАТ «ОТП Банк» (надалі - Банк), був укладений Кредитний договір № ML 702/238/2007 (надалі - Кредитний договір). Цільове використання кредиту - на купівлю нерухомого майна.

Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 54 485,00 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого сотка у розмірі 4,99 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку (а.с.3-6).

Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені Кредитним договором (п. 1.1 частини № 2 кредитного договору), а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені Кредитним договором.

На підставі статті 1054 Цивільного кодексу України позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених оговором.

Погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватись Позичальником щомісяця.

За умовами Кредитного договору та Додаткового договору Позичальник зобов'язався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом, але порушив умови відповідних договорів.

За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочення, що передбачено п. 4.1.1. частини № 2 Кредитного договору.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на січень 2014 року у Позичальника за Кредитним договором № ML 702/238/2007 від 06 серпня 2007 року існує заборгованість перед Банком в сумі 17 389,49 доларів СІІІА, що еквівалентно 138 994,20 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, та пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 507 328,81 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Невиконання Позичальником умов Кредитного договору на підставі п. 1.9.1. Кредитного договору дає право Позивачу достроково вимагати виконання боргових зобов'язань за кредитом у Позичальника.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 червня 2010 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (надалі - Позивач) прийняло право вимоги за кредитним договором № ML 702/238/2007 від 06 серпня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Відповідачем.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент ходу цих прав.

Таким чином, до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором № ML 702/238/2007 від 06 серпня 2007 року

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Судом першої інстанції встановлено, та знайшло підтвердження матеріалами справи, що 02.06.2011 року згідно опису вкладення в цінний лист, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відправило Відповідачу ОСОБА_4 вимогу, в якій кредитор на підставі п. 1.9. Кредитного договору вимагав дострокового виконання боргових зобов'язань у повному обсязі протягом 30 днів, зокрема повного погашення всієї суми кредиту в розмірі 13 947,89 доларів США (а.с. 55).

Відповідно до п. 1.9. Кредитного договору, зобов'язання Позичальника щодо дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення Банком на адресу Позичальника відповідної Вимоги та повинно бути проведено Позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання Позичальником відповідної Вимоги.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України під позовною давністю розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Приписами статті 257 Цивільного кодексу України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідач отримав вищевказану вимогу та не виконав її протягом 30 днів, внаслідок чого, право позивача на дострокове стягнення всієї суми кредиту в розмірі 13 947,89 доларів США було порушене Відповідачем.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду 03.02.2014 року, тобто в межах строків позовної давності, оскільки перебіг строку позовної давності почався з 02 липня 2011 року та закінчився 02.07.2014 року, тому підстав для відмови у позові, згідно ч. 4 ст. 267, ст. 266 Цивільного кодексу України немає.

Колегія суду зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, які відповідають чинному законодавству..

Інші доводи апеляційної скарги висновків в рішенні суду не спростовують та містяться лише на формальних міркуваннях.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» рішення не оскаржувало.

Тому колегія суду вважає, що рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17 листопада 2014 року обґрунтоване та законне і скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: