Справа № 666/2436/15-ц
Провадження № 6/666/127/15
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2015 року Дніпровський районний суд міста Херсона у складі:

головуючого судді Рябової О.Д.,

за участю секретаря Дроздової Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Херсоні подання ВДВС Дніпровського РУЮ у місті Херсоні про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України ,-

в с т а н о в и в:

Державний виконавець ВДВС Дніпровського РУЮ місті Херсоні звернувся до суду із вказаним поданням, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у відділі Державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 боргу на загальну суму 4388645,03грн. Державним виконавцем направлено запити до САДР, УПФУ, ДПІ, Адміністрацію морських портів України, МРЕВ ДАІ та Державну інспекцію сільського господарства у Херсонській області, Управління державної міграційної служби України Херсонської області, з метою отримання інформації щодо майнового стану боржника. 08.12.2014 року державним виконавцем винесена постанова про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження. Відповідно до наданих відповідей за боржником розрахункові рахунки не зареєстровані, пенсію не отримує, транспортних засобів не має, нерухомого майна не має. Надійшла відповідь від ДМСУ про те, що у боржника є паспорт громадянина для виїзду за кордон. Просить суд тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України до моменту виконання зобов'язання.

В судовому засіданні представник ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні підтримав заявлені вимоги по мотивам і підставам викладеним у заяві.

Вислухавши представника ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєї власної. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Вирішення питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст.377-1 ЦПК України, та за поданням державного виконавця на підставі п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»).

Так, п.5 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина за кордон, його ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Як вбачається з матеріалів подання і це встановлено судом, що 08.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №45697350 з примусового виконання вказаного виконавчого листа №821/48/14, виданого 27.03.2014 року Херсонським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 до бюджету на користь ДПІ податкового боргу на суму 1642844,57грн. Державним виконавцем зроблено запити про наявність майна у боржника. Згідно отриманих відповідей, майно у боржника відсутнє.

Відповідно до наданої ОСОБА_2 заяви до ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні від 10.04.2015 року, рухоме та нерухоме майно у нього відсутнє, підприємницька діяльність зупинена. Від виконання рішення суду не ухиляється, зявляється за викликом до державного виконавця та надає доступ до перевірки його майнового стану за місцем проживання. На теперішній час офіційно працевлаштований на посаду голови правління кооперативу «Коммунальный рынок», просить стягувати борг із його заробітної плати.

Згідно постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні від 23.03.2015 року, з ОСОБА_1 звернуто стягнення на заробітну плату в розмірі 20% заробітної плати до повного погашення боргу на загальну суму 1807229,02грн.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Відповідно до положень п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням лише у разі ухилення боржника від виконання цих зобов'язань.

Звертаючись до суду з вказаним поданням, заявником не було надано доказів, які б об'єктивно свідчили про цілеспрямоване ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання покладеного на нього судовим рішенням зобов'язань при наявності у нього такої можливості та про намір останнього вибути за межі України саме з цією метою.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що факт умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань не встановлений, доказів підтверджуючих дані обставини державним виконавцем суду не надано.

Відповідно до ст.8 цього Закону - у разі відмови громадянину у виїзді за кордон він може оскаржити цю дію у судовому порядку.

Однак, стаття 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» вказує, що обмеження права громадян на виїзд з України належить до виключної компетенції Адміністрації Державної прикордонної служби України, а пункт 8 цієї статті покладає на державну прикордонну службу України обов'язок запобігання і недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно з законодавством не дозволено в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено в праві виїзду з України.

Враховуючи наведене, суд підстав для задоволення подання Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні не находить.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.313 ЦК України, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні подання державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області, через Дніпровський районний суд міста Херсона, шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня проголошення або отримання ухвали.

Суддя О. Д. Рябова