АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Винту Ю. М.

Суддів : Заводян К.І., Одинака О.О.

При секретарі : Паучек І.І.

За участю : позивача ОСОБА_1, представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання рухомого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину даного майна за апеляційною скаргою представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання рухомого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину даного майна, посилаючись на наступне.

22 вересня 2009 року він та ОСОБА_4 уклали шлюб. Під час проживання однією сім'єю, а саме 01.09.2011 року вони придбали у власність транспортний засіб марки «GELY JL 7162», 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1. Вказаний транспортний засіб без його згоди було зареєстровано в УДАІ УМВС України в Чернівецькій області на мати ОСОБА_4 - ОСОБА_2.

На даний час він з ОСОБА_4 розлученні згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.11.2014 року.

Згідно довідки УДАІ УМВС України в Чернівецькій області транспортний засіб марки «GELY JL 7162», 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з 01.09.2011 року був зареєстрований за ОСОБА_4, тобто придбаний під час їх подружнього життя.

Також, згідно дано довідки, 04.04.2014 року автомобіль перереєстрований на нового власника на підставі довідки рахунку серії ВІА №380908 від 03.04.2014р. на ОСОБА_2

Про те, що автомобіль був переписаний на ОСОБА_5 він не знав і це відбувалось без його згоди.

Просив визнати транспортний засіб марки «GELY JL 7162», 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 спільною сумісною власністю його та ОСОБА_4, як придбане за час шлюбу, та визнати за ним право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки «GELY JL 7162», 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2015 року позов задоволено. Визнано автомобіль марки «GELY JL 7162», 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 спільною сумісною власністю

_______________________________________________________________________________________________________

№ 22ц-794/1109/15 р. Головуючий у 1 інстанції: Гончарова І.М.

Категорія : 2/5 Доповідач: Винту Ю.М.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як придбане під час їх перебування в шлюбі. Визнано за ОСОБА_1, право власності на 1|2 частину автомобіля марки «GELY JL 7162», 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1. Скасувано заходи забезпечення позову, накладені Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2015 року про заборону відчуження автомобіля автомобіль марки «GELY JL 7162», 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243,60 грн. та на користь держави в сумі 321,65 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачка та її представник ніколи не визнавали позовні вимоги щодо визнання права позивача на 1/2 частку автомобіля, який є особистою власністю ОСОБА_2 з 03.04.2014року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на її прізвище. Судом першої інстанції зазначено в рішенні, що позивач не заявляє позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля від 03.04.2014року або його витребування, але всупереч вищевказаному задовольнив вимогу про визнання права власності позивача на частку майна іншої особи, чим грубо порушив права власника - ОСОБА_2 гарантовані ст.41 Конституції України. Крім того закон не передбачає обов'язковість нотаріальної згоди іншого подружжя на відчуження рухомого майна. Вважає, що прийнявши таке рішення суд першої інстанції незаконно позбавив відповідачку ОСОБА_2 частки майна.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог позивача судом першої інстанції дано неправильну оцінку зібраним по справі доказам, не вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального й процесуального права та зроблено висновки, які відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і pаперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави :судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2015 року не відповідає вимогам ст.ст.213-214 ЦПК України, оскільки під час його ухвалення не було : повно і всебічно з'ясовано обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень; дано неправильну оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам; неправильно встановлено обставини справи, не визначено відповідно до них правовідносини та норми матеріального права, які суд мав застосувати виходячи зі змісту позовної заяви позивачки та заперечень відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 69 ч.1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Норма ст. 70 ч.1СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зібраними по справі доказами встановлено , що сторони перебували у шлюбі з 22 вересня

2009 року по 17 листопада 2014 року.

За час перебування у шлюбі, сторони придбали у власність транспортний засіб марки «GELY JL 7162», 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно довідки УДАІ УМВС України в Чернівецькій області від 20 листопада 2014 року транспортний засіб марки «GELY JL 7162», 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з 01.09.2011 року був зареєстрований за ОСОБА_4, а з 04.04.2014 року вказаний автомобіль перереєстрований на нового власника на підставі довідки рахунку серії ВІА №380908 від 03.04.2014р. на ОСОБА_2

Відповідно до звіту №52/15 про незалежну оцінку КТЗ - легкового автомобіля марки «GELY JL 7162», 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 від 24 червня 2015 року ринкова вартість даного автомобіля становить 115070 грн.

Відповідно до ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності за взаємною згодою. При укладанні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладання одним з подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого подружжя має бути подана письмово. Згода на укладання договору, який потребує нотаріального посвідчення і(або) державної реєстрації, має бути нотаріально посвідчена.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі судом мають застосовуватися положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачем всупереч вимогам ч.2 ст. 328 ЦК України не було оспорено в судовому порядку набуття відповідачкою ОСОБА_2 права власності на автомобіль марки «GELY JL 7162», 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1.

Таким чином, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог позивача та визнання за ним права на 1|2 частину автомобіля, судом першої інстанції було порушено право відповідачки на зазначене майно, яка набула право власності на зазначене майно на підставі договору купівлі-продажу, якій не було оспорено позивачем.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Згідно зі ст.ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі.

Всупереч зазначеним вимогам закону позивачем були заявлені позовні вимоги про визнання за ними права власності на майно, яке належить відповідачці, без оспорення угоди на підставі якої спірне майно перейшло їй у власність, що суперечить вимогам ст.ст. 328, 346 ЦК України, які регулюють питання набуття та припинення права власності.

Враховуючи наведене, колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання рухомого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину даного майна відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 288 грн. понесених витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: