Провадження № 2/487/366/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21.01.2015 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді Корнешової Т.В.,

при секретарі Демиденко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк"

про захист прав споживача, стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014р. позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором строкового банківського вкладу в розмірі 16898 доларів США, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у червні 2014р. між нею та банком було укладено договір строкового банківського вкладу, за яким вона внесла на депозитний рахунок 16600 доларів США, строком по 27.07.2014р., під 4,85% річних; при звернені до банку з вимогою про повернення вкладу та процентів, вона отримала відмову, на її неодноразові вимоги про повернення вкладу банк не реагує.

У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі.

Відповідач повідомлявся у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге.

За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 27.06.2014р. між відповідачем ПАТ "Міський комерційний банк" в особі відділення №52 та позивачем ОСОБА_1 був укладений договір строкового банківського вкладу № 2630/52/194050, за умовами якого позивач внесла, а відповідач прийняв на відкритий на ім'я позивача рахунок готівкові кошти у розмірі 16600 доларів США зі строком депозиту 30 календарних днів під 4,85%річних, з можливістю автоматичної лонгації на той же термін у разі відсутності заяви вкладника про намір отримати вклад у день закінчення терміну дії договору. В свою чергу, банк зобов'язаний повернути цей вклад разом із відсотками за користування коштами на вимогу позивача.

У подальшому, звернення позивача до банку про повернення вкладу залишилися без задоволення.

Згідно п.2 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 12.04.1996р. "про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Виходячи з вищенаведеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Відповідно захист його прав як споживача регламентовано Законом України "Про захист прав споживачів" та відповідними нормами ЦК України.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (гл.72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ч. 1ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та відсотки на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п.2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління НБУ від 03.12.2003р. №516).

Згідно з ч.1ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу по закінченню встановленого договором строку (строковий вклад).

В порушення вимог законодавства, відповідач, після отримання від вкладника заяви про видачу грошових коштів готівкою, повернути кошти відмовився.

Частина 1 ст.1061 ЦК України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Абзацом 1 п.3.5. Положення від 03.12.2003р № 516 встановлено, що проценти на банківський вклад (депозит) виплачуються вкладникові на його вимогу відповідно до строків, визначених у договорі банківського вкладу (депозиту).

Відповідно до абз.2п.1.6. Положення від 03.12.2003 року № 516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті.

Позивачем було здійснено вклад в іноземній валюті - доларах США. У зв'язку з цим, відповідно до вимог чинного законодавства, повернення коштів позивачу повинно здійснюватись також у доларах США.

На підставі ст.625ч.2 ЦК України відповідач як боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу позивача як кредитора зобов'язаний сплатити за весь час прострочення 3% річних від простроченої суми, бо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відповідно до розрахунку позивача, заборгованість банку станом на 23.10.2014р. складає 16898 доларів США, з яких вклад - 16600 доларів США, відсотки - 263,89доларів США, 3% річних - 34,11 доларів США.

Відповідач взяте на себе зобов'язання не виконав, а тому крім зазначеного боргу, повинен сплатити 3% річних у національній валюті - 542грн (за курсом НБУ станом на 21.01.2015р. - 15,89грн).

Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист підлягають стягненню зазначені суми.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст.212-215,226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" на користь ОСОБА_1:

- 16863,89 доларів США в погашення за договором банківського вкладу №2630/52/194050 від 27.06.2014р. заборгованості, яка на 23.10.2014р. становить: вклад - 16600 доларів США, відсотки - 263,89 доларів США;

- 542грн 3% річних.

Стягнути з відповідача на користь держави 2685,09грн судового збору.

Заочне рішення може бути: переглянуте районним судом по заяві відповідача, поданій протягом 10 днів з дня отримання копії рішення; оскаржене позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання через районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, - та набирає законної сили після закінчення зазначених строків, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд не буде подано.

Суддя: Т.В.Корнешова