Перемишлянський районний суд Львівської області
Справа № 449/1296/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Савчака А.В.

секретаря - Подусівської Л.В.

за участю

представника

позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника третьої особи - ОСОБА_3

прокурора - Гавришківа Р.П.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м.Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2; третя особа орган опіки та піклування, Прокуратура Перемишлянського району про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В :

14.10.2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Стоки Перемишлянського району Львівської області, проживаючого заадресою: АДРЕСА_1, у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свої позовні вимоги обґрунтовуєтим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року у сторін народилась донька ОСОБА_5. 16.09.2011 року (після народження доньки) між ними було укладено шлюб.Рішенням Скадовського районного суду від 25.12.2012 року шлюб між ними було розірвано.Рішенням Скадовського районного суду від 10.09.2012 року було вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 500 гривень щомісячно.Відповідач не заперечував щоб донька проживала з матір'ю (позивачкою). Однак, станом на 15.05.2014 року відповідач мав заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 10371 грн. Крім того, відповідач не бере участі у вихованні дитини. З огляду на це, позивачка вважає, - що є всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідача.

В судове засідання 25.02.2015 року позивака не з'явилась. Представник позивачки в судове засідання з'явилась, позов підтримала, просила його задоволити з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання з'явився, проти позову заперечив та подав заперечення на позов (а.с.37-39). Пояснив, що їх спільна дитина народилась у 2009 році ще до того, як між сторонами було зареєстровано офіційно шлюб у 2011 році. З моменту народження дитини і до розірвання шлюбу (з 2009 по жовтень 2012 року) він проживав разом з позивачкою та дитиною і займався вихованням дитини. Після розлучення відповідач переїхав працювати до Одеси. Однак, призначені до сплати аліменти на дитину (у 20012 році) він сплачував справно аж до жовтня 2013 року. В жовтня 2013 року він як завжди здійснив переказ позивачці аліментів на дитину однак десь за місяць часу ці кошти повернулись, оскільки позивачка за ними не з'явилась. Відповідачу було відомо про наміри позивачки виїхати на заробітки до Російської Федерації. Літом 2014 року позивачка дзвонила до відповідача і просила оформити дозвіл на постійний виїзд дитини за кордони, однак відповідач відмовився. Відповідач в 2014 році двічі приїжджав в Скадовск за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 (адреса за якою проживала позивачка та її батьки), - за даними адресами ніхто не проживає. Тому, відповідач вважає, що позивачка умисно створила такі умови за якими відповідач не зміг перераховувати їй аліменти та вивезла дитину в с.Антонівку (про дане місце проживання дитини він дізнався лише з позову).

Представник третьої особи та прокурор проти позову заперечували. Вважали, що позивачка частково сама поставила відповідача в таке становище. Крім того, як вбачається з наданих документів та пояснень представника позивачки - сама позивачка з жовтня 2013 року виїхала на роботу до Російської Федерації, залишивши дитину на виховання дідусеві та його співмешканці.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляду даної справи, дослідивши надані суду документи судом встановлено такі обставини та правовідносини.

З копії паспорту позивачки вбачається, що вона зареєстрована у АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року у сторін народилась донька ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7)

16.09.2011 року (після народження доньки) між сторонами було зареєстровано шлюб (а.с.8).

З копії виконавчого листа вбачається, що рішенням Скадовського районного суду від 10.09.2012 року судом вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_5 у розмірі 500 грн. щомісячно.

З вересня 2012 року по грудень 2013 року донька сторін відвідувала КЗ ясла-садок «Дзвіночок» у м.Скадовськ. За весь цей час відповідач до дитсадка не приходив (а.с.13).

З лютого до червня 2014 року донька сторін відвідувала (і до цього часу відвідує - з пояснень представника позивачки) КЗ ясла-садок «Сонечко», що знаходиться в с.Антонівка (а.с.15).

З акту обстеження житлових умов (а.с.16) вбачається, що донька сторін проживає в АДРЕСА_4 разом з дідусем та його співмешканкою з вересня 2013 року. При цьому дідусь дитини за даним адресом не зареєстрований. В акті також зазначається, що позивачка мешкає в м.Южно-Сахалінськ Сахалінської області, Росія. Зі слів дідуся наміру повертатись до України позивачка не планує.

За даними ВДВС Перемишлянського РУЮ станом на 01.02.2015 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 7571 грн. (а.с.40). Суд бере до уваги те, що основна сума 6 000 грн. - це заборгованість за 2014 рік (за період коли позивачка перебувала за кордоном і не могла фактично отримувати такі аліменти).

Згідно Рішення №3 комісії з питань захисту прав дитини Перемишлянської РДА від 24 лютого 2015 року комісія вважала за недоцільне позбавляти батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.41).

З довідки наданої ПП ОСОБА_6 (а.с.42) позивачка з 01.10.2013 року по даний час працює у нього адміністратором (Сахалінська область, м.Корсаков).

Отже, з жовтня 2013 року і до тепер позивачка працює за кордоном, а їх спільна донька проживає з батьком позивачки (з дідусем) та його співмешканкою. Отже, позивачка безпосередньо не бере участь у вихованні дитини. Наскільки часто позивачка відвідує дитину суду невідомо.

З початку 2013 року і до цього часу відповідач не брав участі у виховання дитини, однак, протягом 2013 року сплачував аліменти (заборгованість за 2013 рік складала лише 100 грн.). У зв'язку з виїздом позивачки за кордон відповідач не мав можливості сплачувати аліменти позивачці на утримання дитини. Позивачка не надала суду докази того, що повідомляла відповідача куди переказувати кошти. Крім того, позивачкою та її представником не було надано суду докази, які б свідчили про те, що відповідачу повідомлялось про реальне місце проживання дитини (с.Антонівка), в той час як місцем реєстрації як позивачки так і доньки сторін є м.Скадовськ, АДРЕСА_2 (а.с.14).

Стаття 141 СК України передбачає рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини.

Частина перша статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Оскільки, позивачка не планує повертатися в Україну та має бажання забрати із собою доньку, позбавлення батьківських прав Відповідача може призвести до виїзду дитини закордон без його згоди, що може порушити безпосередньо права дитини.

Побачення з дитиною, спілкування, виховання та утримання стане неможливим для Відповідача, позбавлення батьківських прав тягне за собою серйозні правові наслідки як для Відповідача так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав … є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків… (п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

За таких обставин суд вважає, що не достатньо підстав для позбавлення Відповідача його батьківських прав.

Керуючись ст. 141, 151, 153 Сімейного кодексу, ст.ст.10, 11, 60, 208,209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через десять днів після його оголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня оголошення даного рішення.

Суддя А. В. Савчак