У х в а л а

іменем україни

22 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,
суддів: Горелкіної Н.А.,Євграфової Є.П.,
Дьоміної О.О.Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про розірвання договору, стягнення суми депозитного вкладу, грошових коштів і моральної шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про розірвання договору, стягнення суми депозитного вкладу, грошових коштів і моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Розірвано договір банківського вкладу «Активні гроші» № НОМЕР_1 EUR від 20 травня 2009 року, укладений між ОСОБА_6 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»).

Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_6 суму залишку вкладу в розмірі 774 200 грн (еквівалент 49 тис. Євро) та 196 775,09 грн (еквівалент 12 454,12 Євро) відсотків за вкладом, а всього - 970 975,09 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції щодо відшкодування матеріальної шкоди та стягнення суми вкладу змінено, зменшено стягнуту суму з 49 тис. Євро, що складає 774 200 грн до 39 тис. Євро, що складає 616 200 грн.

Рішення суду першої інстанції щодо стягнення 196 775,09 грн (еквівалент 12 454,12 Євро) відсотків за вкладом скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

В іншій частин рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з частиною 1 статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Судом встановлено, що 20 травня 2009 року ОСОБА_6 уклав з ПАТ «УкрСиббанк» договір банківського вкладу «Активні гроші», за яким вніс у касу банку 95 тис. Євро строком - до запитання, до повного виконання договору на умовах сплати 5 % річних за користування банком грошовими коштами позивача. Внесення цієї суми до каси ПАТ «УкрСиббанк» підтверджується квитанцією.

ОСОБА_6 у період дії договору зняв 49 тис. Євро, проте у серпні 2009 року дізнався, що решта грошових коштів на його рахунку відсутні.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2014 року ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 притягнуто до кримінальної відповідальності. Під час розгляду кримінальної справи було встановлено, що у період з 12 червня 2009 року по 7 жовтня 2009 року ці особи шляхом розтрати заволоділи коштами у розмірі 39 750 Євро, що належали ОСОБА_6 та знаходилися у ПАТ «УкрСиббанк».

Крім того, 11 серпня 2009 року ОСОБА_7, ОСОБА_8 та невстановлена досудовим слідством особа заволоділи коштами ОСОБА_6 у розмірі 10 тис. Євро, що зберігалися у банку на його рахунку № НОМЕР_1 EUR.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2014 року вказаний вирок у частині призначення покарання змінено, а в частині вирішення цивільного позову скасовано і справу передано для розгляду в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду залишено без змін (а.с. 4-6).

Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, чи постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (частина 4 статті 61 ЦПК України).

З огляду на те, що незаконними діями службових осіб ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_9 позивачу заподіяно майнову та моральну шкоду, ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про стягнення збитків.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення, суд першої інстанції визнав, що позивачу незаконними діями було завдано майнову шкоду, та стягнув її розмір з ПАТ «УкрСиббанк». Разом із тим, суд відмовив у частині позовних вимог щодо компенсації моральної шкоди.

Апеляційний суд рішення суду першої інстанції змінив, зменшивши суму відшкодування, яка підлягає стягненню на користь позивача. Щодо вимог про стягнення відсотків за банківським вкладом апеляційний суд ухвалив у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

При цьому суд апеляційної інстанції посилався на статтю 1172 ЦК України, адже вважав, що ПАТ «УкрСиббанк» має відшкодувати заподіяну шкоду, так як її було завдано незаконними діями її працівників.

Однак із таким висновком апеляційного суду погодитися не можна, оскільки він не відповідає вимогам закону і не ґрунтується на доказах, наявних у матеріалах справи.

Відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов'язку відшкодувати шкоду є заподіяння майнової шкоди.

Зобов'язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов'язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі (статті 509, 1166 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Дійшовши висновку про укладення сторонами договору строкового вкладу, апеляційний суд безпідставно вважав, що на користь позивача підлягають стягненню завдані збитки на підставі статті 1172 ЦК України, адже застосування положень цієї статті виключає одночасне застосування норм матеріального права, що визначають цивільно-правову відповідальність за порушення договірних зобов'язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року № 6-149цс13, ухваленій за результатами перегляду справи за прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

У зв'язку з цим суд апеляційної інстанції також не вирішив позовні вимоги про стягнення відсотків за банківським вкладом.

За таких обставин суд неправильно застосував норми матеріального права, в порушення норм процесуального права не встановив усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, відтак судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, визначених частинами 2, 3 статті 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Н.А. Горелкіна
О.О. Дьоміна
Є.П. Євграфова
О.М. Ситнік