НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/8086/14
№ 2/183/393/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.

секретаря Тен І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Новомосковської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Новомосковської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, в якому просить визнати за нею право власності, на спадщину після смерті її чоловіка, ОСОБА_4, померлого 11.02.2014 року, яка складається з: Літера А - житловий будинок, обклад, ц/плиткою розміром 37,0 кв.м. житлової площі; Літера а - сіни, площею 11,1 кв.м; Літера а1 - закрита веранда, площею 5,5 кв.м; Літера Б - сарай, площею 18,5 кв.м.; Літера В - сарай, площею 5,9 кв.м.; Погріб Г, площею 6,3 кв.м.; Літера Д-вбиральня, площею 1,0 кв.м.; Літера К - колонка; № 1 - огорожа, площею 19 кв.м.; № 2 - хвіртка, площею 1,0 кв.м.; що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, пров. М. Головко, буд. № 4.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 11.02.2014 року помер її чоловік ОСОБА_4, з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 15.08.1970 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, пров. М. Головко, буд. № 4. Вказаний будинок 27.03.1998 року її чоловік ОСОБА_4 придбав на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_2, ОСОБА_3, посвідченого Новомосковською філією Української товарної біржі, зареєстрованого в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 10635 від 27.03.1998 року.

Позивачка зазначає, що після укладення вказаного договору купівлі - продажу на товарній біржі вона з чоловіком вважали, що будинок є їх приватною власністю і інше документальне підтвердження цього права не потрібне. На час укладення даного договору діюче законодавство передбачало можливість укладення договорів купівлі-продажу на біржах без подальшого нотаріального посвідчення, та право власності на нерухоме майно, у такому випадку, виникало з моменту реєстрації права власності у БТІ. Таким чином вони вважали, що між її чоловіком та продавцями виконані всі суттєві умови договору, так як він сплатив відповідачам в повному обсязі грошову суму за будинок, а відповідачі, зі свого боку, передали її чоловіку ключі від будинку. Після цього, був укладений договір купівлі - продажу на біржі, де цей договір і було зареєстровано.

Однак, звернувшись до нотаріуса для отримання спадщини після смерті чоловіка, вона отримала відмову, мотивовану тим, що договір купівлі-продажу, укладений на біржі не є правовстановлюючим документом.

За таких обставин ОСОБА_1 вимушена звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх невизнаних прав.

В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома.

На адресу суду, через канцелярію, надійшла заява від ОСОБА_6 про розгляд справи у її відсутність. Однак, суд критично ставиться до цієї заяви, адже ОСОБА_6 не є особою, яка бере участь у даній справі.

Представник відповідача Новомосковської міської ради в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно свідоцтва про одруження, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.08.1970 року (а.с.7).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 11.02.2014 року помер (а.с.9).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 заповіту не склав, а спадкування в даному випадку здійснюється за законом.

На виконання вимог ч.1 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріусу Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, ОСОБА_4, померлого 11.02.2014 року, однак, 10.12.2014 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не представлений правовстановлюючий документ на спадковий будинок, адже угода купівлі-продажу, як єдиний правовстановлюючий документ на спадкове майно, нотаріально не посвідчений, а тому не відповідача вимогам діючого законодавства (а.с.11).

З наданої суду спадкової справи заведеної приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_4, померлого 11.02.2014 року, спадкоємцями після його смерті є: син ОСОБА_8, який відмовився від прийняття спадщини на користь дружини померлого ОСОБА_1; син ОСОБА_9, який відмовився від прийняття спадщини на користь дружини померлого ОСОБА_1, син ОСОБА_10, який відмовився від прийняття спадщини на користь дружини померлого ОСОБА_1 (а.с.48-62). Інших спадкоємців судом не встановлено.

Суду надано копію договору купівлі-продажу нерухомості від 27.03.1998 року, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_3, як продавцями, та ОСОБА_4, як покупцем, посвідчений Українською товарною біржею за № 10635 від 27.03.1998 року, а саме: житлового будинку розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, пров. М. Головко, буд. № 4 (а.с.10).

Даний будинок належав продавцям на підставі договору дарування, посвідченого Новомосковською державною нотаріальною конторою 28 серпня 1990 року за реєстром № 5878, свідоцтва про право на спадщину, виданого Новомосковською державною нотаріальною конторою 20 лютого 1998 року № 1043 зареєстрованого в Новомосковському БТІ за № 2095-16 (а.с.10).

У відповідності зі ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на час укладення угоди, договір купівлі-продажу житлового будинку чи іншого нерухомого майна повинний бути нотаріально засвідчений.

Між тим, згідно ст. 47 ч. 2 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона відмовляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі визнати угоду дійсною, визнавши за позивачем право власності на спірний будинок.

Судом встановлено, що 27.03.1998 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали від ОСОБА_4 кошти у розмірі 5 259,00 грн. за продаж будинку, що стверджується договором купівлі-продажу від 27.03.1998 року посвідченого Українською товарною біржею (а.с.10). Тобто сторони досягли згоди та виконали всі істотні умови зазначеного вище договору.

Суду надано також копію технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, який розташований по пров. М.Головко, 4 в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, де власником будинку зазначено ОСОБА_4 (а.с.12-14).

Все вищевикладене дає підстави стверджувати, що сторони при укладання договору купівлі-продажу нерухомості досягли усіх істотних умов договору, виконали його умови.

Відповідно до ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Втім, враховуючи те, що ОСОБА_4, який був стороною за договором купівлі-продажу помер, визнати цей договір дійсним на даний момент не представляється можливим. Тому, звернення до суду спадкоємця з позовною заявою про визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування, є належним способом захисту його спадкових прав як спадкоємця.

Отже, аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та мають бути задоволені, договір купівлі-продажу нерухомості, а саме: житлового будинку розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, пров. М. Головко, буд. № 4, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, посвідчений Новомосковською філією Української товарної біржі, зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 10635 від 27.03.1998 року, вважається дійсним, а за позивачем необхідно визнати право власності на даний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 11.02.2014 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 47 ч.2, 227 ЦК України в редакції 1963 року, ст. ст. 10, 60, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Новомосковської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, обклад, ц/плиткою розміром 37,0 кв.м. житлової площі; Літера а - сіни, площею 11,1 кв.м; Літера а1 - закрита веранда, площею 5,5 кв.м; Літера Б - сарай, площею 18,5 кв.м.; Літера В - сарай, площею 5,9 кв.м.; Погріб Г, площею 6,3 кв.м.; Літера Д-вбиральня, площею 1,0 кв.м.; № 1 - огорожа, площею 19 кв.м.; № 2 - хвіртка, площею 1,0 кв.м.; що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, пров. М. Головко, буд. № 4, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлого 11 лютого 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суду в десятиденний термін після його проголошення. Особи, що не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення мають право оскаржити його протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Суддя В.В. Березюк