АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/475/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Зембра Є.Й.
Провадження № 22-ц/789/853/15 Доповідач - Загорський О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Демкович Ю. Й., Хома М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - ОСОБА_1; представника Тернопільського навчально-курсового комбінату - Голоти Михайла Петровича

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Тернопільського навчально-курсового комбінату на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 20 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського навчально-курсового комбінату про зобов'язання зарахувати в рахунок орендної плати понесені витрати на придбання вікон та дверей в рахунок заборгованості по орендній платі та в рахунок наступних платежів за проживання в гуртожитку, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом. Вимоги аргументовано тим, що протягом 23 років вона проживає та зареєстрована у гуртожитку Тернопільського навчально-курсового комбінату за адресою: АДРЕСА_1.

Вказує, що в липні 2012 року провела заміну одного вікна, в грудні цього ж року вона замінила вхідні двері та в липні 2013 року замінила ще одне вікно, оскільки вони знаходились в аварійному та непридатному стані.

Просить зобов'язати дирекцію Тернопільського навчально-курсового комбінату зарахувати в рахунок орендної плати понесені нею витрати - 4692 гривні в рахунок заборгованості по орендній платі та в рахунок наступних платежів за проживання.

Рішенням Кременецького районного суду від 20.05.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено і зобов'язано дирекцію Тернопільського навчально-курсового комбінату зарахувати в рахунок орендної плати понесені нею витрати на придбання підвіконника, двох вікон та дверей на суму 4692 гривні в рахунок заборгованості по орендній платі та в рахунок наступних платежів за проживання у житловому блоці за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі Тернопільський навчально-курсовий комбінат просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд не надав належної оцінки змісту акта обстеження житлового помешкання від 11.06.2011 року, який складено без залучення представника наймодавця. Судом не враховано, що наймачем проведено ремонт без відома і згоди наймодавця. Зазначає, що позивачем не надано доказів понесення нею витрат на ремонт - 4692 грн.

В судовому засіданні представник Тернопільського навчально-курсового комбінату підтримав апеляційну скаргу та надав відповідні пояснення. Вказав, що договір тимчасового проживання в гуртожитку від 06.05.2013 року укладений на рік і ОСОБА_1 живе вже два роки не заключивши договір на проживання з комбінатом і сама, без відома власника запросила спеціалістів для обстеження житла. Згоди власника на заміну вікон та дверей не було і чи понесла вона такі витрати не відомо, оскільки первинних документів про купівлю немає. Майно комбінату є державною власністю і директор комбінату згоди на зарахування витрат по їх заміні як плати за оренду не давав.

ОСОБА_1 заперечила у задоволенні апеляційної скарги і надала пояснення аналогічні поданому запереченню. Вказала, що заміняла в 2012 році двері, а в 2013 році вікна і звернулася про компенсацію пізніше, оскільки збиралася приватизувати приміщення. Пояснила, що поміняла вікна і двері з мовчазної згоди директора, оскільки житло було непридатне для проживання. Зазначає, що з директором не погоджувала зарахування суми витрат як плату за оренду і згоди на заміну адміністрація не давала.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст. 776 ЦК України ОСОБА_1 має право на відшкодування вартості ремонту, оскільки житло не забезпечувало гідного проживання і вона була вимушена провести відповідні ремонтні роботи за власний рахунок, отримавши відмову власника гуртожитку.

З висновком суду погодитись не можна, оскільки він суперечить вимогам закону та не грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зобов'язаний вирішити наступні питання: чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності Тернопільський навчально-курсовий комбінат є власником нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 (а.с.84).

Згідно довідки №40-043 від 16.03.2015 року Тернопільського навчально-курсового комбінату ОСОБА_1 проживає в гуртожитку і ордер на проживання не видавався (а.с.27).

З матеріалів справи вбачається, що 06.05.2013 року між ОСОБА_1 та Тернопільським навчально-курсовим комбінатом укладено договір тимчасового проживання в гуртожитку на період з 06.05.2013 року по 06.05.2014 року (а.с.28).

У п.1.3.3 договору від 06.05.2013 року ОСОБА_1 зобов'язується своєчасно вживати заходи до усунення виявлених у житловому приміщенні (блоці) несправностей.

Згідно п.1 розділу 4 Положення про гуртожиток Тернопільського ННК, капітальний і поточний ремонт гуртожитку (крім приміщень, що тимчасово перебувають у відособленому користуванні громадян) проводиться за рахунок комбінату (а.с.24-25).

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За положеннями ст. 767 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Наймодавець зобов'язаний попередити наймача про особливі властивості та недоліки речі, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров'я, майна наймача або інших осіб або призвести до пошкодження самої речі під час користування нею. Наймач зобов'язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі у його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані.

Відповідно до змісту ч.ч. 1, 3 ст. 778 ЦК України передбачено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Висновок суду, що надане відповідачем житло не забезпечувало гідного проживання, здійснений на основі акту обстеження житлового помешкання від 16.06.2011 року, яким встановлено потребу заміни віконного блоку на кухні, передаварійний стан віконного блоку в кімнаті, задовільний стан вхідного дверного блоку і потребу заміни дверної коробки, колегією суддів оцінюється критично, оскільки:

-в акті вказано, що обстеження викликане бажанням заміни,- а не необхідністю, як того вимагає законодавство;

-у цьому ж акті вказано про задовільний стан віконного і дверного блоку;

-згідно положень ст. 767 ЦК якщо наймач у момент передання речі у його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані - до укладеного договору про оренду житла не додано зауважень стосовно незадовільного стану вікон і дверей;

-акт про обстеження складено без залучення і відома представника власника приміщення.

Суд першої інстанції у рішенні вказує, що відповідач відмовився за власний кошт проводити заміну вікон і дверей, однак дане твердження суперечить матеріалам справи, оскільки згідно довідки №40-044 від 16.03.2015 року (а.с.26) ОСОБА_1 з приводу ремонту та заміни вікон і дверей в її блоці з 2005 року по 16.03.2015 року з письмовими заявами не зверталася, що не спростовано ОСОБА_1

В рішенні суду першої інстанції вказано, що про встановлення ОСОБА_1 вікон та дверей в гуртожитку свідчать накладні №29 від 02.07.2012 року, №29 від 10.12.2012 року і №29 від 09.07.2013 року. З накладних вбачається, що ОСОБА_1 замовлено вікна та двері, але в накладних відсутні відомості стосовно факту встановлення ОСОБА_1 цих вікон та дверей, марки та розмірів виробів. Враховуючи як вказане, так і те, що матеріали справи не містять доказів встановлення позивачем вікон і дверей вартістю 4692 грн., колегія суддів, наведений висновок суду оцінює критично.

Суд першої інстанції, пославшись на п.2 розділу 4 Положення про гуртожиток Тернопільського ННК і вказавши, що заміна вікон на зовнішній стіні будівлі та вхідних дверей в блок не відноситься до поточного ремонту, який зобов'язана проводити особа, яка проживає, помилково зробив висновок що така заміна повинна проводитись за рахунок навчально-курсового комбінату, оскільки позивачем не доведено необхідність заміни вікон і дверей, які були раніше встановлені.

З матеріалів справи вбачається, що згідно акту від 29.06.2011 року, було проведено обстеження вікон блоку №45 та встановлено, що в одній з кімнат вікно відповідає нормам на експлуатацію будівельно-монтажних конструкцій, а в другій кімнаті при плановому проведенні ремонтних робіт буде проведено заміну середньої частини вікна, нижня зовнішня частина якого частково потребує ремонту. Вказаний акт судом першої інстанції помилково оцінено критично, оскільки не спростовано позивачем належними доказами.

З договору тимчасового проживання в гуртожитку від 06.05.2013 року (а.с.28) вбачається, що він є строковим і не пролонгується і, як сказав представник комбінату, ОСОБА_1 проживає в гуртожитку без достатньої правової підстави, даного твердження представника комбінату ОСОБА_1 не спростовано.

Вирішуючи спір, суд не дотримався встановленого ст. 212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін; у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню; суд не з'ясував усіх обставин справи та не надав їм належної правової оцінки, хоча їх з'ясування має суттєве значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи як вказане, так і те, що договором не передбачено зарахування заміни вікон і дверей у приміщенні наймача у вартість орендної плати, а законом передбачено можливість такого зарахування лише за згодою наймодавця, яку ОСОБА_3 не отримала і не зверталася до комбінату з проханням заміни вікон і дверей чи погодження зарахування витрат на покращення майна, колегія суддів приходить до переконання про скасування рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 20.05.2015 року і ухвалення нового - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позиція колегії суддів відповідає і правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеній, зокрема, в рішенні як від 27.05.2012 року, так і від 03.07.2013 року у справах №6-2995св12 і №6-419св13.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Тернопільського навчально-курсового комбінату задовольнити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 20.05.2015 року скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільського навчально-курсового комбінату про зобов'язання зарахувати в рахунок орендної плати понесені витрати на придбання вікон та дверей в рахунок заборгованості по орендній платі та в рахунок наступних платежів за проживання в гуртожитку відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.О. Загорський