Справа №451/172/14-ц
Провадження № 2/451/5/15
РІШЕННЯ

іменем України

20 лютого 2015 року

Радехівський районний суд Львівської області

в складі головуючого-судді: Крет А.І.

при секретарі: Загайській І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радехові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача 5000 грн. моральної шкоди, завданої його неправомірними діями.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що ОСОБА_2, 08 червня 2013 року, о 07 год., знаходячись по вулиці Миру в с.Станин Радехівського району Львівської області, на ґрунті неприязних відносин із позивачкою, умисно наніс їй два удари дерев'яною палицею в праве плече та живіт, спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на правому плечі та животі справа.

Вироком Радехівського районного суду від 01.08.2013 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Внаслідок протиправних дій відповідача їй було завдано моральну шкоду, оскільки вона зазнала фізичного болю, їй було завдано тілесних ушкоджень, чим було порушено нормальний спосіб її життя. Так своїми неправомірними діями, відповідач ОСОБА_2, принизив її честь та гідність, ділову репутацію, заплямував її авторитет перед односельчанами як депутата сільської ради, як завідувача дитячим дошкільним закладом, а тому оцінює заподіяну їй моральну шкоду у 5000 грн., яку просить стягнути з відповідача.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повній мірі й дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, проти нього заперечив і в судовому засіданні пояснив, що будь-яких злочинних діянь щодо позивачки він не здійснював, а тому немає жодних підстав для стягнення моральної шкоди.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Радехівського районного суду від 01.08.2013 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Із ксерокопії вироку Радехівського районного суду 01 серпня 2013 року (а.с.8-12), вбачається, що обвинувачений ОСОБА_2, 08 червня 2013 року, о 07 год., знаходячись по вулиці Миру в с.Станин Радехівського району Львівської області, на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_1, умисно наніс їй два удари дерев'яною палицею в праве плече та живіт, спричинивши потерпілій ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді синців на правому плечі та животі справа, тобто легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до вимог ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таку ж позицію висловив і Пленум Верховного Суду України в п. 7 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» за №14 від 18.12.2009 року. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Отже, зазначена норма закону встановлює преюдиційні обставини, від доказування яких звільняються сторони та інші особи, які беруть участь у справі.

Таким чином, вироком Радехівського районного суду від 01.08.2013 року доведено вину ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, як підставу покладення відповідальності за заподіяну моральну шкоду відповідно до ст.1167 ЦК України.

Згідно вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Разом з тим, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Сду України за №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою розуміється втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих особі незаконними діями або бездіяльністю. Крім цього, обов'язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою особи.

З огляду на вказане суд вважає, що в ході судового засідання позивачем доведено факт спричинення їй моральної шкоди, а саме: доведено факт вчинення відповідачем злочинного діяння по відношенню до неї, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням.

Таким чином суд приходить до переконання, що позивачці діями ОСОБА_2 заподіяно моральної шкоди, яка виразилась в тому, що внаслідок заподіяння їй тілесних ушкоджень, вона зазнала фізичного болю, було порушено нормальний спосіб її життя, також принижено її честь та гідність, ділову репутацію, заплямовано її авторитет перед односельчанами, як депутата сільської ради та як завідувача дитячим дошкільним закладом.

Поряд з цим позивач не обгрунтував розмір завданої йому моральної шкоди. Враховуючи характер злочину вчиненого відповідачем, глибини фізичних та душевних страждань позивача, матеріальний стан відповідача, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, положення ст.23 ЦК України, суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди з відповідача в розмірі 5000 гривень є значно завищеною, яка не відповідає межам розумності, не відповідає завданій моральній шкоді та не підтверджується матеріалами справи. У зв'язку з цим суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення зазначеної вимоги та відшкодування з відповідача моральної шкоди в розмірі 2500 гривень.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідачів також необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 23,1167 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в с.Станин Радехівського району, жителя с.Йосипівка Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки с.Станин Радехівського району Львівської області 2500 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, 243 грн. 60 коп. оплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області, шляхом подання через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяКрет А. І.