Справа № 502/2867/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Тюміна О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Фоміної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кілія цивільну справу за по-зовом

РОМАНЧИШЕНА ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

третя особа - ОСОБА_3

про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ :

25 листопада 2014 року адвокат ОСОБА_4 , який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, договору про надання правової допомоги № 6/14 від 14.11.2014 року, ордеру на надання правової допомоги , зве-рнувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом від імені та в інтересах позивача ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3, про стягнення заборгованості у розмірі 123 834,41 грн. а також судових витрат, який уточнив шляхом подання до суду 21.04.2015 року заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 66), та остаточно просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 155,790,47 грн., а також судові витрати, які складають 1240,00 грн. та 318,00 грн.

Представник позивача , який надав клопотання про підтримку позову та розгляд справи за його відсутністю , зазначає в позові , що 03 лютого 2012 року між позивачем ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено усну угоду про поставку із за кордону в термін до 06.02.2012 року автомо-біля марки «Мерседес Віто». У випадку не повернення зазначеного автомобіля , Га шевський ОСОБА_7 зобовязався повернути Позивачу отримані від останнього грошові кошти у розмірі 5 000,00 доларів США , про що ОСОБА_3 була складена відповідна розписка.

ОСОБА_3 автомобіль позивачу не доставив , гроші не повернув , хоча тер-мін повернення коштів закінчився.

В подальшому , 21 липня 2012 року , відповідно до розписки ОСОБА_2 (відповідача) у письмовій формі було змінено боржника у зобовязанні.

Згідно зазначеної розписки відповідач зобовязалася в строк до 24-25 липня 2012 року повернути позивачу ОСОБА_5 замість ОСОБА_3 борг у розмірі 84 000,00 грн., а також 14 000, 00 грн. завданої моральної шкоди , в всього 98 000,00 грн.

Посилаючись на положення ст. 11, 509, 626, 208, 206, 630, 639, 627, 629, 520, 521, 513 526 ЦК України представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 98 000,00 грн. На підставі ст. 626 ч.2 ЦК України просить стягнути інфляційне збіль-шення заборгованості в сумі 19 012,00 грн., а також три процента річних в сумі 6 822,41 грн. , а всього 123 834,41 грн.

В заяві про збільшення розміру позовних вимог сума боргу 98.000,00 грн. збіль-шена позивачем з урахуванням індексу інфляції 1.508 на 49.784,00 грн. та становить 147784,00 грн. , а також на суму трьох процентів річних за 994 дня прострочення на зага-льну суму 8006,47 грн. В цілому позивачем визначена заборгованість в загальній сумі 155.790,47 грн. (а.с.66)

Відповідач в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю , а також надала заперечення на позов в яких зазначає, що з позовними ви-могами вона не згодна в повному обсязі з тих підстав, що надана позивачем розписка, написана від імені її сина ОСОБА_3 , не містить викладення істотних умов, які повинен містити договір купівлі продажу , або поставки , про які стверджується в позовній заяві. Крім того, зазначена розписка не є доказом отримання ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 5000 доларів США. Відповідач зазначає , що 21.07.2012 року позивач , шляхом обману , обіцяючи повідомити їй відомості про її сина ОСОБА_3, про долю якого їй тривалий час нічого відомо не було, а також погрожуючи тимчасово позбавити її свободи, при-мусив її підписати розписку , згідно якої вона нібито погодилась повернути позивачу борг її сина , причому в розписці не були зазначені підстави виникнення такого зо-бовязання. Зазначена розписка не є її вільним волевиявленням. Також в розписці неза-конно зазначено її зобовязання сплатити моральні збитки в сумі 14.000,00 грн., в той час як ніякої моральної шкоди вона позивачу не завдавала.

Дослідивши надані суду докази , розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає позов необґрунтованим , та таким , що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Згідно завіреної адвокатом ОСОБА_4 копії роз-писки від 03.02.2012 року, ОСОБА_3 зобовязується поверну-ти автомобіль марки «Мерседес Віто» ОСОБА_5. У випадку не повернення автомобіля зобовязується повернути суму грошей в розмірі 5 000 доларів США до 06.02.2012 року. На розписці є запис про те ,що вона написана у присутності но-таріуса ОСОБА_8 , але розписка за формою не є нотаріально оформленою. (а.с. 6)

Згідно завіреної адвокатом ОСОБА_4 копії роз-писки , мати ОСОБА_3 - ОСОБА_2 зо-бовязується віддати гроші у понеділок вівторок 24 , 25 липня 2012 року в сумі 84 гривні (вісімдесят чотири тисячі грн. ) за моральний шкоду 14 тис. грн., всього 98 тис. грн. (девяноста вісім тисяч грн..) Позикодавець ОСОБА_5 Розписка дана у прису-тності свідка ОСОБА_9. 21.07.2012 р. (а.с. 7)

Листом від 14.11.2014 року представник позивача повідомляє відповідача ОСОБА_10 про те , що станом на 14.11.2014 року її заборгованість перед ОСОБА_11 становить 98 000 грн. (сума боргу) + 19 012,00 грн. (сума інфляційного збільшення) + 6 782,14 грн. (сума 3% річних) = 123 794,14 грн. (а.с.8)

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змага-льності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та зобовязань є договори та інші правочини (п.1 ), завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.3).

Згідно ч.1 ст. 202 правочином є дія особи , спрямована на набуття, зміну або при-пинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ч.2 ст. 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини , які повністю ви-конуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком право чинів , які підлягають нота-ріальному посвідченню , та (або) державній реєстрації , а також правочинів , для яких недо-держання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно п.3 ч.1 ст. 208 КК України правочини фізичних осіб між собою на суму , що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів гро-мадян , кріс право чинів , передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу , надати послугу , сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Таким чином , з зазначених положень Цивільного кодексу України вбачається, що правочин це правомірна , тобто не заборонена законом , вольова дія, яка здійснюється субєктом цивільних правовідносин і направлена на встановлення , зміну чи припинення ци-вільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін , спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови , які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови про предмет догово-ру, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі умови , щодо яких за заявою хоча , однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Позивач стверджує в позовній заяві, що 03 лютого 2012 року між ним та ОСОБА_12 (третьою особою) було укладено усну угоду про поставку із за кордону в термін до 06.02.2012 року автомобіля марки «Мерседес Віто». При цьому , у випадку не повернення зазначеного автомобіля , ОСОБА_3 зобовязався повернути позивачу отримані від останнього грошові кошти у розмірі 5 000,00 доларів США.

Доказів укладення угоди про поставку позивачем не надано.

Наданою позивачем розпискою ОСОБА_3 від 03.02.2012 року, згідно якої він зобовязується повернути позивачу автомобіль марки Мерседес «Вито» , або поверну-ти позивачу грошові кошти в розмірі 5.000,00 доларів США не доведено факт укладення договору поставки , або іншого договору.

Розписка від імені ОСОБА_3, від 03.02.2012 року , також не є доказом отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_5 автомобіля марки «Мерседес Віто» з подальшим поверненням або суми грошей в роз-мірі 5 000 грн.

Таким чином , судом встановлено, що наданими у справі та дослідженими судом доказами не доведено , який саме правочин бажали укласти сторони , на набуття , зміну або припинення яких саме цивільних прав та обовязків були спрямовані їх дії, не ви-значені істотні умови договору, який бажали укласти сторони та не доведено досягнення згоди з усіх цих умов, в звязку з чим відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є не-укладеним , і тому не може створювати будь яких зобовязань сторін.

У зобовязанні , яке відповідно до ст. 11 ст. 638 ЦК України не виникло , не може бути замінений боржник іншою особою (переведення боргу) відповідно до ст. 520 ЦК Укра-їни.

Крім того, відповідно до ст. 520 ЦК України переведення боргу можливе лише за згодою кредитора, тобто кредитор не є ініціатором переведення боргу , а тільки має бути учасником укладення між первісним боржником у зобовязанні та новим боржником угоди про переведення боргу. В звязку із зазначеним розписка ОСОБА_13 не є доказом укладення правочину щодо заміни боржника у зобовязанні , оскіль-ки оформлена тільки від імені нового боржника без участі первісного боржника, в звязку із чим за формою не відповідає вимогам ст. 521 , 513 ЦК України.

Таким чином , судом встановлена відсутність підстав для задоволення позову про стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 155 790,47 грн. у повному роз-мірі.

Керуючись ст. ст. 15, 30, 57, 208-210, 213-215 ЦПК України , суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 155.790,47 грн. а також судових витрат , - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подач апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутніми під час проголо-шення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_14