Справа № 347/2775/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2015 м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Бельмеги М.В.

секретаря Лаюк Г.Д.

за участю:

представника позивача - Засідко Л.М.

представника позивача - Мигаля Р.П.

представника відповідача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Косів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Івано-Франківської обласної дирекції до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» подано на розгляд суду позовну заяву до відповідачів про стягнення заборгованості.

Представники позивача, Засідко Людмила Миколаївна і ОСОБА_2, у судовому засіданні позов підтримали повністю із підстав наведених у позовній заяві і просили його задовольнити.

Із змісту позовних вимог, із врахуванням заяви про зміну позовних вимог (а.с.94-95), ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Івано-Франківської обласної дирекції вбачається, що 17 січня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8, яка на даний час змінила прізвище на ОСОБА_7, укладено кредитний договір № 014/0042/81/69391, за яким кредитор надав позичальнику кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії в сумі 20000,00 доларів США під 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення до 16 січня 2022 року. З укладенням кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами. Однак позичальник припинив виконувати свої грошові зобов'язання і станом на 01 жовтня 2014 року заборгованість позичальника по кредитному договору становить 438876,40 грн., що складається з: 2233258,05 грн. - заборгованість за кредитом; 60279,59 грн. - заборгованість за відсотками; 155338,76 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. Також між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено договір поруки. Просили стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 438876,40 грн. і судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Представник відповідача у справі ОСОБА_7, ОСОБА_9, у судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що відповідач ОСОБА_7 не погоджується із сумою нарахованих відсотків і пені. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач у справі, ОСОБА_4 і його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. ОСОБА_4 просив зменшити розмір пені, оскільки він тривалий час не працює, має на утриманні троє малолітніх дітей, в тому числі сина ОСОБА_10 інваліда дитинства.

Заслухавши сторони і дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

17 січня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.5-6) та ОСОБА_8, яка на даний час змінила прізвище із «Кричун» (а.с.11) на «Винників» (а.с.40) укладено кредитний договір № 014/0042/81/69391 (а.с.13-15), за яким кредитор на положеннях вказаного договору надав позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом 20000,00 доларів США, на строк до 16 січня 2022 року (включно), згідно з графіком надання кредиту (додаток 1 до договору) (а.с.16-19). Процентна ставка за користування кредитом складає 13,5000 відсотків річних.

Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, позичальник ОСОБА_8 систематично їх порушувала, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 014/0042/81/69391 від 17 січня 2007 року (а.с.7-10).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк.

Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка.

Позивачем станом на 01 жовтня 2014 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 014/0042/81/69391 від 17 січня 2007 року (а.с.7-10), відповідно до якого нарахована вся сума заборгованості позичальника ОСОБА_8 за кредитними зобов'язаннями в розмірі 33876,42 долари США, що в еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку становить 438876,40 грн., що складається з: 17233,06 долари США, що еквівалентно 2233258,05 грн. - заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 2023,28 доларів США, що еквівалентно 26212,03 грн.; 4652,92 долари США, що еквівалентно 60279,59 грн. - заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 4550,94 долари США, що еквівалентно 58958,42 грн.; 11990,44 долари США, що еквівалентно 155338,76 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків.

Позивач звертався до відповідача ОСОБА_8 із вимогою про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором (а.с.21).

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З огляду на викладене, враховуючи заяву відповідача ОСОБА_4 (а.с.101), а саме те, що ОСОБА_4 на даний час не працює, має на утриманні трьох малолітніх дітей, в тому числі сина ОСОБА_10, який є інвалідом дитинства, що підтверджується довідкою № 134 від 26 січня 2015 року (а.с.102), актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї № 155 від 12 березня 2015 року (а.с.103) і копією медичного висновку № 26 від 09 липня 2013 року (а.с.104), що є дійсним до 01 липня 2018 року (а.с.104-зворот), а також те, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 2000 грн.

В забезпечення належного виконання зобов'язання по кредитному договору № 014/0042/81/69391 від 17 січня 2007 року, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4, 19 січня 2007 року укладено договір поруки б/н (а.с.47) відповідно до якого ОСОБА_4 на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язаннях боржника ОСОБА_8, які виникають з умов кредитного договору № 014/0042/81/69391 від 17 січня 2007 року, в повному обсязі основного зобов'язання.

Також, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 (іпотекодавець), ОСОБА_8 (позичальник), 19 січня 2007 року укладено договір іпотеки б/н відповідно до якого іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна. Предметом іпотеки є нерухоме майно, житловий будинок цегляний, загальною площею 231,7 кв.м., житловою площею 123,2 кв.м., що знаходиться за адресою с. Рожнів Косівського району (а.с.56-58).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За таких обставин у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителя ОСОБА_4 про виконання основного зобов'язання боржника ОСОБА_8 щодо повернення кредиту.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яким позивачеві відмовлено.

Відповідно до абзаців 5, 6 п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 рокупри повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Отже, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3654,00 грн., відповідно до платіжного доручення № 354683 від 07 листопада 2014 року (а.с.1) підлягає стягненню з відповідачів, у розмірі по 1827,00 грн., з кожного.

На підставі наведеного, ст.ст. 509, 526, 527, 536, 543, 549, 551, 554, 610-612, 623-626, 629, 1046, 1048-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жителя АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Івано-Франківської обласної дирекції (, р/р 29094965, МФО 336462, адреса м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 19), заборгованість за кредитним договором 014/0042/81/69391 від 17 січня 2007 року у сумі 285537,64 грн. (двісті вісімдесят п'ять тисяч п'ятсот тридцять сім гривень 64 копійки), що складається з 223258,05 грн. - заборгованість за кредитом; 60279,59 грн. - заборгованість за відсотками; 2000,00 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків.

Стягнути із ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жителя АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Івано-Франківської обласної дирекції (, р/р 29094965, МФО 336462, адреса м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 19), судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору, у розмірі по 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 копійок), з кожного.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.В. Бельмега