Рішення

Іменем України

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі - Коломоєць Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту спільного проживання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою в якій просить суд встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 з травня 2003 року і до часу відкриття спадщини - 25 травня 2013року.

Обґрунтовуючи вимогу ОСОБА_1 зазначає на наступні обставини.

28 травня 2013 року у віці 25 років помер її племінник ОСОБА_2, про що 28.05.2013 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації акрів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції складений актовий запис № 812 та видане свідоцтво про смерть.

Після смерті племінника відкрилася спадщина на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_2, та яка зареєстрована за ним на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 січня 1998 року.

Відповідно до ст.1263 ЦК України вона є спадкоємцем за законом третьої черги, як різна тітка спадкодавця.

Родинні звязки між нею та померлим племінником підтверджуються документами: свідоцтвом про народження її племінника ОСОБА_2О; її свідоцтвом про народження; копією свідоцтва про укладання шлюбу, відповідно до якого вона змінила прізвище з «Нечитайло» на «Бахарєву»; копією паспорта її матері - ОСОБА_3; свідоцтвом про народження її рідного брата - батька спадкодавця, ОСОБА_4

У звязку з тим, що батька спадкодавця було усунено від права на спадкування на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2014 року по справі №202/5399/14, яке набрало законної сили, вона звернулась із заявою до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, але нотаріусом їй було відмовлено в прийнятті спадщини, у звязку з тим, що вона в шестимісячний строк з дня прийняття спадщини не направила заяву до нотаріуса про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З травня 2003 року вона проживала разом із спадкодавцем в квартирі за адресою АДРЕСА_3, що є предметом спадщини та зареєстрована на імя її племінника. Але, з огляду на певну сукупність обєктивних причин, вона не зареєструвала своє місце проживання за цією адресою, тому нотаріус, який завів спадкову справу, відмовився видавати їй свідоцтво про право на спадщину, мотивуючи відмову неможливістю встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем та пропуском строку для прийняття спадщини.

На підтвердження факту її постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини сусідами по квартирі складений відповідний акт від 07.10.2014 року.

Окрім того, нею, як особою що постійно проживала в квартирі разом з племінником, сплачувались комунальні послуги за квартиру, доказами чого є квитанції про сплату комунальних послуг.

За таких обставин вона вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини з метою оформлення права на нерухоме спадкове майно, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 і ст. 1299 ЦК України.

В судовому засіданні представники ОСОБА_1 вимоги заяви підтримали та просили пред'явлену заяву задовольнити. В обґрунтування вимог посилалися на викладені у заяві та доданих до неї документах обставини.

Представник Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час судового розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення представників заявника, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 помер 25 травня 2013 року в м. Дніпропетровську, та після його смерті відкрилася спадщина на належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_4.

ОСОБА_1 є рідною тіткою ОСОБА_2, що підтверджується долученими до матеріалів справи у копіях свідоцтвом про народження ОСОБА_2О, свідоцтвом про народження ОСОБА_1, копією свідоцтва про укладання шлюбу заявниці, копією паспорта матері заявниці - ОСОБА_3, свідоцтвом про народження рідного брата заявниці, тобто батька спадкодавця, ОСОБА_4

Після смерті ОСОБА_2 до Шостої державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися заявниця та її брат ОСОБА_4, та нотаріальною конторою було заведено відповідну спадкову справу № 542/2013 від 09.08.2013 року, але обом із них у вчиненні нотаріальних дії у видачі свідоцтв про право на спадщину було відмовлено відповідними постановами державного нотаріуса від 16.10.2013 року та від 31.10.2014 року, зокрема ОСОБА_2 через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а ОСОБА_1 через відсутність встановленого факту прийняття спадщини.

Разом із тим, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03 вересня 2014 року ОСОБА_4 було усунуто від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2, померлого 25 травня 2013 року. Рішення суду набрало законної сили 15.09.2014 року.

З матеріалів спадкової справи № 542/2013 заведеної Шостою ДДНК встановлено, що за життя ОСОБА_2 заповітів не складав.

Окрім того, мати заявниці ОСОБА_5 згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.01.1992 року була призначена опікуном над своїм онуком ОСОБА_2, а мати останнього ОСОБА_6 рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.1992 року була позбавлена щодо ОСОБА_2 батьківських прав.

Згідно з актом від 07.10.2014 року складеним мешканцями будинку № 31 по пр. Миру в м. Дніпропетровську, підписи яких були завірені начальником житлової організації - КП «ЖЕП-53» Дніпропетровської міської ради, тітка спадкодавця ОСОБА_1 за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Миру, 31/136, мешкає з травня 2003 року по теперішній час.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За встановлених у судовому засіданні обставин, вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, а предявлена нею заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 1264 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60 ,61, 209, 212, 213 -215, 256 , 259 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з її племінником ОСОБА_2, який помер 28 травня 2013 року, з травня 2003 року по 28 травня 2013 року за адресою: АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави суму недоплаченого судового збору в розмірі 121,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук