Номер провадження: 22-ц/785/3819/15
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Желєзнову В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління МВС України в Одеській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих незаконними діями, за апеляційною скаргою Головного управління МВС України в Одеській області на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 19 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 18 грудня 2014 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що 22 грудня 2008 року постановою начальника СВ ГУ МВС України в Одеській області порушено кримінальну справу відносно посадових осіб кредитної спілки «Україна», в якій його визнано потерпілим та цивільним позивачем. Посилаючись на порушення слідчим його процесуальних прав потерпілого та цивільного позивача у кримінальному провадженні, позбавлення суддею права на доступ до суду апеляційної інстанції зі скаргою на вирок Київського районного суду м. Одеси від 22 липня 2014 року, що призвело до не стягнення у кримінальному провадженні завданої йому шкоди, позивач ОСОБА_3 просив стягнути з держави за рахунок коштів Державного бюджету України на відшкодування матеріальних збитків 27040,00 грн., моральної шкоди 10000,00 грн. (а.с.1-3).

Відповідач ГУ МВС України в Одеській області позов не визнав (а.с.34-36).

Відповідачем Державною казначейською службою України пояснень, заперечень суду першої інстанції не надано.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2015 року позовні вимоги в частині відшкодування збитків задоволено повністю, в частині відшкодування моральної шкоди задоволено частково, стягнуто на користь ОСОБА_3 з Державної казначейської служби України на відшкодування матеріальних збитків 27040,00 грн., моральної шкоди 1000,00 грн. (а.с.41-43).

Додатковим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року стягнуто в дохід держави з Державної казначейської служби України судовий збір в сумі 280,40 грн. (а.с.44).

В апеляційній скарзі ГУ МВС України в Одеській області просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Неправильність рішення суду апелянт мотивував неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з позбавлення ОСОБА_3 засобу юридичного захисту цивільного права в рамках кримінального провадження та завдання ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням шкоди, а саме матеріальних збитків на суму 27040,00 грн., що, згідно висновку суду на підставі статей 12-16, 1174 ЦК України підлягають відшкодуванню шляхом стягнення з держави в особі Державної казначейської служби України. Вважаючи доведеним порушення прав ОСОБА_3 при проведенні досудового розслідування, обмеження права на справедливе судочинство і позбавлення правового захисту законних інтересів у кримінальному провадженні, намагання протягом тривалого часу захистити порушене право від незаконних дій посадових осіб органів державної влади та завдання цим моральної шкоди, суд дійшов висновку про відшкодування на підставі статей 12-16, 23, 1174 ЦК України моральної шкоди, яка полягала у моральному та фізичному виснаженні, у втратах душевного спокою, перевтомі, погіршенні самопочуття, шляхом стягнення 1000,00 грн. з держави в особі Державної казначейської служби України.

Висновки суду не відповідають обставинам справи, вказують на неправильне застосування норм матеріального права, що згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

Стаття 1174 ЦК України, на яку посилається ОСОБА_3 як на правову підставі заявлених вимог про відшкодування шкоди, регулює відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади або органу місцевого самоврядування. З огляду на обставини, якими ОСОБА_3 обґрунтовує заявлені вимоги, норма статті 1174 ЦК України спірні правовідносини не регулює.

Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, передбачено статтею 1176 ЦК України, що встановлює особливий режим відшкодування шкоди. Зі змісту позовних вимог ОСОБА_3 вбачається, що вимоги підлягають вирішенню на підставі частини 6 статті 1176 ЦК України, тобто на загальних підставах. Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди з огляду на загальні підстави, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Шкода, право на яку передбачено частиною 6 статті 1176 ЦК України, підлягає відшкодуванню на загальних підставах, за якими, зокрема, шкода відшкодовується особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1167 ЦК України). Зі змісту позовних вимог ОСОБА_3 вбачається, що шкоди йому завдано рішеннями, діями, бездіяльністю Головного управління МВС України в Одеській області, суду, відтак, шкода підлягає відшкодуванню саме ГУ МВС України в Одеській області та судом, а не державою.

Обслуговування Державного бюджету здійснюють органи Державної казначейської служби (ст.43 БК України). Бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються Законом про Державний бюджет України (п.8 ст.7, п.п.1,2 ст.29 БК України). Повноваження на здійснення платежів з конкретною метою в процесі виконання бюджету надаються розпоряднику бюджетних коштів відповідно до бюджетних призначень (п.6 ч.1 ст.2 БК України). Для здійснення програм та заходів, які проводяться за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядником бюджетних коштів (ч.ч.1,2 ст.22 БК України). Відповідно до бюджетного законодавства

органи досудового розслідування, прокуратури, суду є розпорядниками бюджетних коштів і уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення видатків з бюджету.

Статтею 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Вказаний закон стягнення за рахунок Державного бюджету України не передбачає.

Таким чином, ОСОБА_3 неправильно визначив норму матеріального права, що регулює його правовідносини з органом досудового розслідування та судом, та безпідставно вимагає відшкодування шкоди державою.

Перевіряючи наявність у сенсі положень частини 6 статті 1176 ЦК України загальних підстав для відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, встановлено наступне.

ОСОБА_3 з 2005 року є членом кредитної спілки «Україна», в період з 29 грудня 2005 року по 2 жовтня 2008 року періодично вносив грошові кошти як пайовий вклад та отримував дохід (а.с.85-89).

На даний час кредитна спілка «Україна» як юридична особа знаходиться в стані припинення на підставі судових рішень про банкрутство (114-115, 116-119).

22 грудня 2008 року слідчим відділом ОМУ ГУМВС України в Одеській області порушено кримінальну справу №3 за фактом розкрадання майна членів кредитної спілки «Україна» за частиною 3 статті 191 КК України, в подальшому кримінальні справи було порушено відносно посадових осіб кредитної спілки «Україна» ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7, ОСОБА_8 за частиною 5 статті 191, частиною 2 статті 366, частиною 2 статті 202 КК України тощо. В ході досудового слідства слідчими слідчого відділу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 частина вкладників кредитної спілки «Україна» були визнані потерпілими та цивільними позивачами, серед таких був і вкладник ОСОБА_3 (а.с.4-6). 15 грудня 2009 року прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11. винесено постанову про скасування постанови про визнання осіб потерпілими та цивільними позивачами, на підставі чого представником КС «Україна» визнано ОСОБА_12

28 грудня 2009 року кримінальна справа №3 в порядку статті 232 КПК України (в редакції 1960 року) направлена до Приморського районного суду м. Одеси. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 9 червня 2011 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 4 жовтня 2011 року, кримінальну справі №3 за обвинуваченням ОСОБА_8, ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 2 статті 202, частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 366 КК України направлено на додаткове розслідування з підстав необхідності визнання всіх вкладників потерпілими і цивільними позивачами та проведення їх допиту (а.с.98-100).

24 жовтня 2011 року кримінальна справа №3 надійшла для організації подальшого розслідування до прокуратури Одеської області, а 26 жовтня 2011 року прийнята до провадження слідчим управлінням ГУМВС України в Одеській області. В ході додаткового слідства в справі була створена слідчо-оперативна група, якою було допитано та визнано потерпілими і цивільними позивачами близько 5600 вкладників кредитної спілки.

14 листопада 2012 року досудове слідство в справі визнано закінченим, 19 листопада 2012 року справа в порядку статті 232 КПК України (в редакції 1960 року) направлена до Приморського районного суду м. Одеси, в подальшому за наслідками визначення апеляційною інстанцією підсудності, справа надійшла до Суворовського районного суду м.Одеси. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 5 лютого 2013 року,

залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2013 року, справу повернуто для проведення додаткового розслідування, в ході якого необхідно було визначитись з обґрунтованістю визнання вкладників потерпілими і цивільними позивачами та вирішенням питання визнання кредитної спілки «Україна» в особі уповноваженого представника потерпілою особою і цивільним позивачем (а.с.83-86).

5 червня 2013 року кримінальна справа №3 надійшла для організації розслідування до прокуратури Одеської області, а 12 червня 2013 року направлена до слідчого управління ГУМВС України в Одеській області (а.с.63-69).

Кримінальна справа №3 нараховує більше 450 томів.

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 22 липня 2014 року ОСОБА_8 та ОСОБА_5 визнано винними в інкримінованих їм злочинах та призначено покарання. Цивільний позов кредитної спілки «Україна» в особі уповноваженого представника про стягнення майнової шкоди (матеріальних збитків) в розмірі 78 635 507,00 грн. задоволено в повному обсязі шляхом стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 солідарно на користь кредитної спілки «Україна» на відшкодування майнової шкоди 78 635 507,00 грн. (а.с.79, 112-113).

Таким чином, дійсно у 2009 році ОСОБА_3 як вкладника кредитної спілки «Україна» було визнано потерпілим та цивільним позивачем. У грудні 2009 року прокурором відділу прокуратури області було скасовано постанови слідчих про визнання вкладників потерпілими і цивільними позивачами, наслідком було визнання КС «Україна» потерпілою особою та цивільним позивачем в подальшому, відтак, до суду надійшла кримінальна справа, де потерпілою особою та цивільним позивачем була кредитна спілка, а не безпосередньо вкладники, в тому числі й ОСОБА_3 У 2011 році судом кримінальну справу направлено на додаткове розслідування для визнання всіх вкладників потерпілими та цивільними позивачами, що слідством і було виконано та направлено у листопаді 2012 року справу до суду, однак така по суті в суді не розглядалась, оскільки у лютому 2013 році знову була направлена на додаткове розслідування для визнання потерпілою особою та цивільним позивачем не вкладників, а кредитної спілки. Після додаткового розслідування справа надійшла до суду, де розглянута по суті з постановленням 22 липня 2014 року вироку. У кримінальній справі, що розглянута судом по суті з постановленням вироку, ОСОБА_3, рівно як і інші вкладники, не був потерпілим та цивільним позивачем, оскільки потерпілою та цивільним позивачем значилась кредитна спілка «Україна», яка й представляла вкладників в особі уповноваженого представника. Вироком суду на користь кредитної спілки «Україна» стягнуто з винних осіб майнову шкоду (матеріальні збитки) в сумі 78635507,00 грн.

Аналіз викладено приводить до висновку про те, що у кримінальній справі права ОСОБА_3 не порушені, неправомірних дій (бездіяльності) органу досудового розслідування чи суду у відношенні ОСОБА_3 не вчинено. Вирок у кримінальній справі набрав законної сили, відтак, стверджувати про те, що порушені права ОСОБА_3 як потерпілого та цивільного позивача безпідставно, оскільки питання щодо його процесуальне положення в ході досудового розслідування було визначено та прийнято судом. Права ОСОБА_3 як вкладника захищено шляхом визнання кредитної спілки «Україна» потерпілою особою та цивільним позивачем та, відповідно, стягненням вироком суду з винних осіб на користь кредитної спілки «Україна» майнової шкоди в розмірі 78635507,00грн.

ОСОБА_3 як вкладник кредитної спілки «Україна» має вимагати саме від кредитної спілки повернення вкладу в сумі 27040,00 грн., позивач безпідставно просить стягнути 27040,00 грн. неповернутого вкладу як матеріальні збитки з держави.

Відсутність протиправної поведінки та вини органу досудового розслідування, суду тощо у завданні ОСОБА_3 заявлених ним матеріальних збитків та моральної шкоди, виключає склад цивільного правопорушення та, відповідно, підстави для задоволення позову в заявлений позивачем спосіб.

Що ж до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2012 року, якою за скаргою ОСОБА_3 визнано неправомірними дії слідчого СВ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_10., то такі дії були пов'язані з виконанням слідчим вимог статті 217 КПК України по наданню можливості ознайомитися з матеріалами кримінальної справи (а.с.10). Ці обставини мали місце тоді, коли вкладники були визнані потерпілими та цивільними позивачами в справі, в подальшому ж процесуальне положення вкладників змінилося і вирок суду постановлено з потерпілою особою і цивільним позивачем кредитною спілкою, а не з вкладниками, відтак, повертатися у процесуальне положення, яке на даний час змінилося, безпідставно.

Крім того, ОСОБА_3 вже звертався 13 квітня 2014 року до суду з позовом до ГУ МВС України в Одеській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків в сумі 17550,00 грн. та моральної шкоди в сумі 5000,00грн., обґрунтовуючи вимоги про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди в тому числі й вищевказаною постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2012 року про визнання неправомірними дій (бездіяльності) слідчого. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 30 травня 2014 року, залишеним без змін в касаційному порядку, скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року та частково задоволено вимоги про відшкодування моральної шкоди шляхом стягнення з ГУ МВС України в Одеської області 2 000,00 грн. Що ж до вимог про відшкодування матеріальних збитків, то суд відмовив в задоволенні таких з тих підстав, що за поверненням грошового внеску ОСОБА_3 має звертатися до кредитної спілки, а не підміняти повернення внеску вимогами про відшкодування шкоди (цивільна справа №522/14115/13-ц) (а.с.10, 95, 96-97,101, 102-104, 105-106).

ОСОБА_3 також намагався визнати неправомірною бездіяльність начальника СУ ГУ МВС України в Одеській області, посилаючись на порушення його прав як потерпілого на ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, ходом розслідування тощо (кримінальна справа №520/8961/14-к). Так, скаргу в порядку кримінального провадження ОСОБА_3 подав 18 липня 2014 року. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23 липня 2014 року у відкритті провадження за скаргою відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 серпня 2014 року ухвалу слідчого судді про відмову у відкритті провадження по скарзі ОСОБА_3 про визнання незаконною бездіяльності начальника слідчого відділу скасовано з передачею на новий розгляд. При новому розгляду ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 2 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 вересня 2014 року, у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_3 відмовлено (а.с.19, 20, 21-23, 107, 108, 109-111). Таким чином, судове рішення в порядку кримінального судочинства про визнання неправомірною бездіяльності начальника СУ ГУ МВС України в Одеській області відсутнє, відтак, підстав заявляти про шкоду від поведінки, що не визнана протиправною, не має.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази мають бути належними та допустимими. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз пояснень сторін, зібраних в справі матеріалів, оглянутих в суді апеляційної інстанції матеріалів цивільної справи №522/14115/13-ц та кримінальної справи №520/8961/14-к приводять до висновку про недоведеність ОСОБА_3 обставин завдання матеріальних збитків та моральної шкоди незаконними рішеннями, діями, бездіяльністю органу досудового розслідування, судом. Правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Головного управління МВС України в Одеській області задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2015 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управляння МВС України в Одеській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих незаконними діями, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич