Справа №521/4002/15-ц
Провадження №2/521/2928/15
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

17 березня 2015 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Леонов О.С., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участі третіх осіб: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про оскарження рішень державного виконавця та звільнення майна з під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ПуАТ «ФІДОБАНК» до Першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ про оскарження рішень державного виконавця та звільнення майна з під арешту.

Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 16.03.2015 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду.

Перевіривши виконання вимог ст. 119, 120 ЦПК України суддя вважає, що позовна заява ПАТ «ФІДОБАНК» до Першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ про звільнення майна з-під арешту, подана без дотримання вимог, передбачених ст. 119 ЦПК України виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

По-перше, щодо позовних вимог в частині скасування постанови Першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ ВП № 27540989 від 26.08.2011 р., якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1, в рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1253/11, виданого 06.06.2011р. Київським районним судом м. Одеси, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» грошової суми у розмірі 339843,01 грн.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, Позивач фактично вважає незаконними і оскаржує рішення державного виконавця, вчинені ним у межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Укргазбанк». Однак, з позовної заяви та доданих до неї документів не вбачається чи залишається відкритим виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1253/11, виданого 06.06.2011 р., яке було розпочате в серпні 2011 р., чи можливо воно завершене та чи звертався позивач до першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ з приводу зняття арешту зі спірної квартири і яка була відповідь на це звернення.

По-друге, щодо позовних вимог в частині скасування постанови Першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ ВП № 38372228 від 07.06.2013 р., якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1, в рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-4402/10 виданого 19.05.2011р. Малиновським районним судом м. Одеси, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПуАТ «Фідобанк») грошової суми у розмірі 339005,89 грн.

Оскільки, ПуАТ «Фідобанк» є стороною виконавчого провадження, відкритого за виконавчим листом суду, в рамках якого накладено оскаржуваний арешт, спірні питання повинні вирішуватись в порядку розділу VII ЦПК України, у звязку із чим подану позовну заяву необхідно оформити згідно вказаного розділу, яким зокрема передбачено подання саме скарги на дії державного виконавця, а не позову.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх прав чи свободи.

Тобто, позивачем було обєднано в одній позовній заяві дві вимоги, які розглядаються за різним порядком визначеним процесуальним законом, що не можливо визнати допустимим.

Крім того, позивач не надав суду жодної інформації про те, чи зясовував він у Першому Малиновському ВДВС Одеського МУЮ питання з приводу зняття арешту зі спірної квартири, як того вимагає ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», після завершення виконавчого провадження і яка була відповідь на це звернення.

По-третє, щодо позовних вимог в частині звільнення майна з під арешту, а саме двокімнатної квартири № 63 у будинку № 7, корпус 4 по вулиці Генерала Петрова у м. Одесі, загальною площею 57,8 кв.м., накладеного вищезазначеними оскаржуваними постановами Першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17 - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12 ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Разом з цим, згідно п.п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 р., суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Так, спір між сторонами по даній справі, в цій частині, за своєю юридичною природою є спором між заставодержателем (на час накладення арешту) і одночасно новим власником майна - ПуАТ «Фідобанк», заставодавцем (на час накладення арешту) боржником - ОСОБА_1, стягувачем - кредитором останньої ПАТ «Укргазбанк», який не є заставодержателем спірного майна, і Першим Малиновським ВДВС Одеського МУЮ з приводу розпорядження спірною квартирою, яка була предметом іпотеки на час накладення арешту вищезазначеними оскаржуваними постановами Першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.08.1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» орієнтує суди нижчих ланок на те, що по даній категорії справ належними відповідачами є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Однак позивач, в порядку цивільного судочинства, звертається до суду з позовом лише до Першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ, не обґрунтовуючи свою позицію з приводу визначення субєктного складу даного спору.

Вважаю, що зясування вищевказаних питань є важливим для встановлення юрисдикції спору.

Таким чином, заява не відповідає вимогам встановленим законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» N 2 від 12.06.2009 року, якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

У випадку, якщо позивач виконає усі вимоги, передбачені ст. 119 ЦПК України у встановлений судом строк, позовна заява буде вважатися поданою у день первісного звернення до суду.

Суддя розяснює, що у випадку, якщо позивач не виконає усі вимоги, передбачені ст. ст. 119, 120 ЦПК України у встановлений судом строк, то позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню заяви із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 119, 120, 121 Цивільного процесуального Кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участі третіх осіб: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про оскарження рішень державного виконавця та звільнення майна з під арешту - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання заявником ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: