Справа № 686/7717/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання - Попіль С.М., Шклярука М.В., Д'якович О.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_8, служба у справах дітей Хмельницької міської ради про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом виселення,

встановив:

В квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 усунення перешкод в користуванні будинком шляхом виселення, в обгрунтування якого вказав, що 19.01.2010р. придбав житловий будинок по АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому, проте попередній власник вказаного будинку ОСОБА_2 зі своєю сім'єю не виселелись із будинку, постійно в ньому проживають, у ньому знаходяться їхні речі (меблі, одяг, тощо). На прохання позивача виселитись та звільнити будинок відповідачі ніяким чином не реагують. Оскільки вказаний будинок позивачу потрібен для власного проживання, а у ньому проживають сторонні люди, позивач не може повноцінно користуватись житлом та використовувати його для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї, у зв'язку з чим звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 03.06.2014р. до участі у справі залучено ОСОБА_8 та службу у справах дітей Хмельницької міської ради в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, надав суду пояснення, в яких вказав, що позивачу на праві власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому, відповідачі без будь-яких правових підстав проживають у вказаному будинку, на вимоги про виселення не реагують. У позивача є на праві власності квартира, де він в теперішній час проживає, проте оскільки він власник будинку, то може проживати і в у власному будинку. Витрат по утриманню будинку з моменту укладення договору купівлі-продажу будинку позивач не ніс, а витрати несуть відповідачі з дня укладення договору купівлі-продажу по сьогоднішній день.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, надав суду пояснення в яких вказав, що укладаючи договір від 19.01.2010р. вважав його договором застави, проте що він уклав договір купівлі-продажу, за який продав власний будинок позивачу дізнався, отримавши позовну заяву із додатками про виселення. З дня підписання договору, позивач жодного разу не вимагав виселення з будинку, протягом усього часу відповідач сплачує комунальні платежі з утримання будинку.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала, надала суду пояснення в яких вказала, що в 2009 році один з її синів познайомився із ОСОБА_9, який їм запропонував роботу, в обмін на вкладення ними значної суми коштів у спільний бізнес. Оскільки всі члени сім'ї були без постійної роботи, мали скрутне фінансове становище, то вони прийняли пропозицію ОСОБА_9 ОСОБА_9 привіз до відповідачів до дому позивача ОСОБА_4, який оглянувши будинок погодився надати гроші. ОСОБА_5 вказала, в нотаріуса договір не читала, а просто підписала, де вказав нотаріус, після чого ОСОБА_4 передав кошти ОСОБА_9, а її чоловіку ОСОБА_2 передав частину коштів для погашення кредиту. Фактично всі кошти забрав ОСОБА_9 Після підписання договору, деякий час ОСОБА_9 сплачував ОСОБА_4 проценти, а через приблизно шість місяців ОСОБА_9 зник разом з грошима.

Представник відповідачів ОСОБА_3 діючи в інтересах відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_12 в судовому засіданні позов не визнав, надав суду пояснення, в яких вказав, що відповідачі не мали наміру продавати будинок, в будинку на час укладення договору купівлі-продажу проживали неповнолітні діти, іншого житла відповідачі не мають.

Третя особа ОСОБА_8 в судовому засіданні позов не визнала, надала суду пояснення, в яких вказала, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_7 і проживають разом із трьома неповнолітніми дітьми по АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому. На час укладення договору позивачу було відомо, що в будинку проживають неповнолітні діти.

Представник служби у справах дітей Хмельницької міської ради в судовому засіданні позов не визнав, заперчує проти виселення батьків разом із неповнолітніми дітьми.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

19 січня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_4 купив розташований на земельній ділянці житловий будинок з надвірними будівлями за номером АДРЕСА_1

Як вбачається з домової книги , відповідачів знято з реєстрації місця проживання АДРЕСА_1, 14 січня 2010 року. Проте відповідачі продовжували проживати в спірному будинку, що підтверджується довідками комітету самоорганізації населення мікрорайону Лезнево від 22.04.2014р. № 250, від 03.07.2012р. № 450, виданих ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відповідно.

Відповідно до рішення 28-ої сесії Хмельницької міської ради від 30.10.2013р. № 33 ОСОБА_4 надано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 площею 649 кв.м.

Зі змісту статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Власник майна, згідно ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 98 ЖК України наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача.

Вселення тимчасових жильців на строк понад півтора місяця допускається за умови додержання розміру жилої площі, встановленого для надання жилих приміщень (частина перша статті 48).

Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно із ч. 3 ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.

Відповідно до ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі були зареєстровані та проживали в спірному будинку з лютого 1998 року. 14.01.2010р. відповідачів зняли з реєстрації місця проживання, проте вони продовжували проживати у спірному будинку, сплачували комунальні послуги з утримання будинку, земельний податок на землю, що підтверджується квитанціями про сплату рахунків за вивіз побутових відходів, спожиту електроенергію, газопостачання, копії яких містять в матеріалах справи. Відповідно до податкового повідомлення-рішення про сплату земельного податку від 07.05.2010р., 20.05.2011р., 24.05.2012р. ОСОБА_2 сплачував земельний податок на користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому, якою відповідачі вільно та безперешкодно користуються по сьогоднішній день.

Враховуючи вищевикладене, оскільки в договору купівлі-продажу не передбачено обов'язок та умови виселення відповідачів із спірного будинку, а після укладення договору купівлі-продажу відповідачі вільно та безперешкодно користуються будинком та земельною ділянкою, сплачуючи платежі з його утримання, то відповідачі є тимчасовими мешканцями і підлягають виселенню із спірного будинку на підставі статей 98, 168 ЖК України.

Разом з тим, позивачем не доведено, що жиле приміщення по АДРЕСА_1 необхідне йому для власного проживання, і він попередив відповідачів про наступне розірвання договору (виселення) за три місяці, не здобуто таких доказів і судом, у зв'язку з чим позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом виселення, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212- 215 ЦПК України, ст.ст. 16, 380, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 98, 168 ЖК України, суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_8, служба у справах дітей Хмельницької міської ради про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом виселення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області, через Хмельницький міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: