АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3482/15
Справа № 639/2635/15-ц Головуючий 1 інстанції Шиянова Л.О.
Категорія: кредитні Доповідач: Сащенко І.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Овсяннікової А.І., Коваленко І.П.,

за участю секретарів - Стрельченко В.О., Калюжній Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову вказав, що відповідно до укладеного 23.09.2006 року кредитного договору ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2450,50 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 21.09.2007 року.

Відповідач взяті на себе зобовязання не виконував, в зв'язку з чим у 2009 році банк звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, яка була задоволена. Проте, судове рішення не виконано, станом на 21.03.2014 року сума заборгованості становить 17685,81 грн.

Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 17685,81 грн. та судові витрати по справі.

Представник позивача надала заяву, в якій підтримала вимоги банку.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги він не визнає у повному обсязі, оскільки кредитний договір, укладений з позивачем не належним чином та фактичного кредитування не було. Крім цього, загальна позовна давність строком у три роки та спеціальна (відносно пені та штрафу) - один рік, минула, тому просив у задоволенні позову відмовити.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 лютого 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17685,81 грн., а також судовий збір у сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що підстав для стягнення з нього коштів на користь банку немає, оскільки існує інше судове рішення про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушені умови кредитного договору, в звязку з чим є всі підстави для стягнення заборгованості.

Проте погодитись з таким рішенням суду першої інстанції не можна.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Встановлено, що 23.09.2006 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір №DNH4KP27970450, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2450,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.09.2007 року (а.с. 5-9).

Відповідач кредит не повернув, щомісячні платежі не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість.

Судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 26.01.2009 року з ОСОБА_3 було стягнуто на користь банку заборгованість по кредиту в розмірі 3928,31 грн. ( а.с. 3 ).

Наданим банком розрахунком встановлено, що заборгованість відповідача в сумі 17685,81 грн. це різниця між поточною заборгованістю та сумою, стягнутою раніше судовим наказом, складається з загальної заборгованості 20295,75 грн., штрафу ( фіксована частина ) 500 грн., штрафу ( відсоток від суми ) 818,37 грн. мінус 3928,31 грн. ( сума, стягнута судовим наказом ) (а.с. 4).

Відповідно до п. 17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599601, 604609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Судовий наказ відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України є особливою формою судового рішення в тому числі про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Судовий захист кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом судового наказу.

З огляду на те, що вже був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №DNH4KP27970450 від 23.09.2006 року на користь ЗАТ КБ «Приватбанк, правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», позивач не заявляв вимог про стягнення сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягають.

Виходячи із наведеного, колегія суддів відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 лютого 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді