Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» про стягнення коштів, за касаційною скаргою Римаря Андрія Вікторовича, який діє в інтересах приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна», на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 16 жовтня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовом до ПрАТ «АІСЕ Україна» про стягнення коштів, посилаючись на те, що 23 червня 2008 року між нею та ЗАТ «АІСЕ Україна», правонаступником якого є ПрАТ «АІСЕ Україна», укладено договір № 201229, за умовами якого відповідач зобов'язався надати їй послуги, спрямовані на придбання легкового автомобіля в групах в системі «АВТОПЛАН», а позивач зобов'язувалася вчасно та в повному обсязі сплачувати відповідні платежі вартості транспортного засобу, адміністративні витрати відповідача, внески на страхування життя та придбаного автомобіля.

Позивач зазначала, що договір укладено з порушенням вимог ч. ч. 1, 2 п. 7 ч. 3 ст. 19, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» внаслідок застосування відповідачем нечесної підприємницької практики, оскільки предметом договору є надання фінансових послуг, на яку у відповідача відсутня ліцензія; при укладенні договору відповідач не надав інформацію про ліцензування діяльності, яка на її думку містить ознаки «пірамідальної схеми», оскільки кошти нею сплачувалися відповідачу не за одержання товару, а фактично за можливість одержання права на купівлю товару, яке надавалося за рахунок залучення коштів інших споживачів.

Позивач вважає, що відповідач ввів її в оману та ошукав, а тому просила суд стягнути з відповідача на її користь сплачені за договором № 201229 від 23 червня 2008 року грошові кошти у сумі 25 000,00 грн.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 травня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «АІСЕ Україна» на користь ОСОБА_4 17 389,66 грн. на відшкодування завданих збитків. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 16 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення з ПрАТ «АІСЕ Україна» на користь ОСОБА_4 17 389,66 грн на відшкодування завданих збитків.

Стягнуто з ПрАТ «АІСЕ Україна» на користь ОСОБА_4 сплачених за Договором № 201229 від 23 червня 2008 року 17 389,66 грн з урахуванням черговості.

В іншій частині рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 травня 2014 року залишено без змін.

Римарь А.В., який діє в інтересах ПрАТ «АІСЕ Україна», не погоджуючись з даними судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечень на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення завданих збитків, суд першої інстанції виходив з того, що надання послуг з придбання товарів у групах містить ознаки фінансової послуги у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне врегулювання ринків фінансових послуг»; договір між сторонами розірваний; часткового визнання відповідачем позову у сумі 17 389,66 грн; необґрунтованості черговості повернення коштів у зв'язку зі спливом 01 червня 2014 року строків позовної давності та застосував до правовідносин положення ст. 216 ЦК України. Відмовляючи у задоволенні іншої частини позову, місцевий суд обґрунтовано виходив із відсутності доказів незаконних чи шахрайських дій відповідача щодо заволодіння та користування коштами позивача.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки з урахуванням положень ст. 16 Правил функціонування АВТОПЛАНу, які є Додатком № 2 до Угоди, а саме, з дотриманням пріоритетності та черговості.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Римаря Андрія Вікторовича, який діє в інтересах приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 травня 2014 року в частині, яка не змінена апеляційним судом та рішення апеляційного суду Полтавської області від 16 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
М.І. Наумчук