Категорія 25Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Стадника І.М.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю представника апелянта, позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, представника відповідача приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду ци-вільну справу за позовом

ОСОБА_2 до приватного акціонерного товарис-

тва «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Подільсько-

го регіонального страхового центру, за участю третіх осіб, які не

заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні по-

зивача ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення страхового

відшкодування,

за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2, його представ-ника ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінниць-кої області від 04 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

20 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернувся у Вінницький міський суд Він-ницької області з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» ( далі - ПрАТ «УПСК» ) в особі Подільського ре-гіонального страхового центру про стягнення страхового відшкодування у роз-мірі 98110,45 гривень ( а. с. 1-2 ). В обгрунтування позовних вимог зазначив, що між ОСОБА_7 та відповідачем в особі Вінницького представництва По-дільський регіональний страховий центр 07 лютого 2010 року був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АЗ № 014 по програмі «Класичний». 08 грудня 2011 року ОСОБА_7 видала дові-реність позивачеві та його синові ОСОБА_5 на право користуватися і розпо-ряджатися застрахованим автомобілем марки «Тойота», модель Лендкрузер, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. У договорі страхування довірені особи вказувалися як експлуатанти. 30 грудня 2011 року експлуатант ОСОБА_5, керуючи застрахованим автомобілем, на автодорозі Житомир-Мо-гилів-Подільський не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожні умови, порушив вимоги п. 12.2. Правил дорожнього руху України та з'їхав у кювет, пошкодивши транспортний засіб. Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 січня 2012 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчинен-ні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладений адмі-ністративний штраф в сумі 340,00 гривень. Власник та експлуатанти автомобіля зверталися до відповідача за страховим відшкодуванням, проте їм відмовлено у задоволенні заяв через відсутність для того підстав, передбачених договором. Такі обставини ситуації спонукали ОСОБА_2 звернутися в суд з даним позо-вом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 вересня 2014 року ( а. с. 75 ) до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостій-них вимог щодо предмета спору, на стороні позивача залучені ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено ( а. с. 150-152 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі, позивач та його представ-ник оскаржують дане рішення в апеляційному порядку, просять його скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Апелянти по-силаються на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального і процесу-ального права ( а. с. 101 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу представників сторін у справі, дослідивши її матеріали, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими об-грунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочин-ства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були до-сліджені в судовому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне з'я-сування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що між сторонами у справі виникли правовідносини, що регулюються договірними положеннями в галузі страхування, Законом України «Про страхування», відповідними нормами глави 67 розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно пункту 26 договору серії АЗ № 014 добровільного страхування наземних транспортних засобів ( Автокаско ) від 07 лютого 2010 року, укладеного між ОСОБА_7 та ПрАТ «УПСК», пункту 6.3.10 Правил добровільного страху-вання наземного транспорту ( крім залізничного ), затверджених Головою Правління товариства 31 березня 2009 року, до страхових випадків не відно-сяться події, що сталися внаслідок уникнення страхувальником ( до якого при-рівнений експлуатант ) зіткнення з тваринами, якщо інше не передбачено дого-вором страхування. Суд критично сприйняв пояснення третьої особи у справі ОСОБА_5 та твердження позивача стосовно надання 03 січня 2012 року пись-мових пояснень відповідачеві саме останнім. В суді першої інстанції позивач не клопотав про призначення з цього питання судово-почеркознавчої експертизи. Суд прийшов до висновку про недоведеність того факту, що ОСОБА_8 був учасником шляхово-транспортної пригоди 30 грудня 2011 року з огляду на те, що його присутність в пошкодженому автомобілі не зафіксована працівниками ДАІ в установленому порядку, ОСОБА_5 в день вчинення ДТП про нього не зазначав, вказуючи разом з тим, що вибирався з перекинутого автомобіля один.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції від 04 грудня 2014 року, апе-лянт посилається на відсутність у постанові Ленінського районного суду м. Він-ниці від 30 січня 2012 року зазначення наявності на автодорозі в момент шля-хово-транспортної пригоди будь-яких тварин; заперечує необхідність призна-чення судом першої інстанції криміналістичної експертизи підпису та почерку водія ОСОБА_5 Також апелянт посилається на неознайомлення страховою компанією експлуатантів по договору з умовами останнього, відповідними пра-вилами.

З мотивами апеляційної скарги погодитися не можна, вони на увагу не за-слуговують, оскільки не впливають на законість, правильність, обгрунтованість ухваленого судом рішення. Суд першої інстанції зробив вмотивовані висновки з вирішуваного спору, вірно визначився у правовідносих, що склалися між сто-ронами у справі, застосував норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини, тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апе-ляційної скарги.

Колегія суддів зауважує, що, вирішуючи питання притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суддя Ленінського ра-йонного суду м. Вінниці у постанові від 30 січня 2012 року ( а. с. 7 ) зазначив про необрання правопорушником безпечної швидкості руху, неврахування ним дорожніх умов, внаслідок чого пошкоджений його транспортний засіб. В судо-вому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні адмінправопорушення ви-знав.

Згідно нормою статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляцій-ному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослі-дженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

В ході перевірки законності й обгрунтованості судового рішення в даній справі слід визнати, що суд першої інстанції виконав приписи частини четвер-тої статті 10 ЦПК України.

Представник ПрАТ «УПСК» ОСОБА_4 в судовому засіданні під-креслив, що відповідно з підпунктом 21.2.17 договору добровільного страху-вання від 07 лютого 2010 року саме страхувальник ( ОСОБА_7 ) зобов'яза-на ознайомити експлуатантів з умовами цього договору і правилами страхуван-ня, роз'яснити порядок їх дій у разі настання страхового випадку. Тому поси-лання апелянта на невиконаний такий обов'язок страховиком є безпідставним.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального пра-ва. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од-них лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК Укра-їни, колегія cуддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціа-лізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом вірно: