Справа № 161/7934/14-ц
Провадження № 2/161/419/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Бакай Г.М.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недайсним.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 На випадок своєї смерті останній залишив заповіт на належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1. 15.10.2012 року вона звернулась в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але отримала відмову у видачі свідоцтва, оскільки право власності за ним не зареєстровано. Як з'ясувалась, ОСОБА_5 17.11.2009 року подарував квартиру ОСОБА_4 .

Вважає, що при укладенні договору дарування ОСОБА_5. не розумів значення своїх дій, оскільки він перебував на обліку у Волинському обласному наркологічному диспансері з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок зловживання алкоголем. Просить суд визнати недійсними договір дарування, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 17 листопада 2009 року.

Представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просили суд, позов задовольнити та подала до суду письмове пояснення по справі.

Представник відповідача позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити за безпідставністю, подав письмове заперечення щодо заявленого позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити.

Відповідно ст. 717 ЦК України - за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні

(обдарованому) безоплатно майно ( дарунок) у власність.

Відповідно ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Судом встановлено, що договором дарування від 17.11.2009 року, посвідченого нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6, ОСОБА_5 подарував квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 (а.с. 16-17).

Доводи представника позивача, що на момент вчинення договору дарування ОСОБА_5 був тяжко хворим, у зв'язку з чим систематично перебував на стаціонарному лікуванні у Луцькій міській клінічній лікарні, та перебував на обліку у Волинському обласному наркологічному диспансері з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок зловживання алкоголем, що на її думку ставить під сумнів розуміння значення своїх дій не знайшли свого підтвердження, оскільки це спростовується висновком посмертної судово-психіатричної експертизи № 344 з якого вбачається, що зробити категоричний висновок про стан психічного здоров'я ОСОБА_5, його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати нами в момент укладення ним договору дарування квартири від 17.11.2009 року не виявилося можливим. Отже, проведеною у справі експертизою не зроблено висновку про неспроможність ОСОБА_5 в момент складення ним договору дарування розуміти значення своїх дій та керувати ними, а підставою для визнання правочину недійсним по ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Крім того, позивач всупереч ст.. 60 ЦПК України не представив суду інших доказів та не довів наявності порушень при укладенні договору дарування, а тому суд приходить до висновку, що дана вимога до задоволення не підлягає.

Посилання позивача на те, що договором дарування порушено її право на спадкування за заповітом, суд не приймає до уваги, оскільки спадкодавець ще до смерті розпорядився належною йому на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_1, а тому воно не входить до спадкового майна на яке може претендувати позивач.

Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов безпідставний, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 717, 225 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська