№ 2/243/615/2015
№ 243/624/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 лютого 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі :

головуючий суддя Мінаєв І.М.,

при секретарі судового засідання Копійко Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №2 Слов'янського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, поділ спільного сумісного майна подружжя, припинення та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області у січні 2015 року звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності, посилаючись на те, що 15.07.2003р. вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, про що відділом РАЦС Жданівського міського управління юстиції Донецької області було видано свідоцтво від 15.07.2003р., серія : НОМЕР_3, актовий запис № 33. Від шлюбу у них є малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Спільне життя у них не склалося, через різні склади характерів і різні погляди на сімейні стосунки в сім'ї виникали непорозуміння та сварки, які привели до розпаду сім'ї. З вересня 2014 року вони припинили сімейне життя, спільного господарства не вели, мають окремий бюджет. Вона з дітьми з червня 2014 року мешкає окремо. Відповідач допомоги на утримання доньки не надає, хоча спроможний це робити, є працездатним, має задовільний стан здоров'я, працює в ПП «Источник», отримує заробітну плату 1425,33 грн на місяць. Позивач працює на 0,5 ставки головним бухгалтером ТОВ «Слав-Сервіс», заробітна плата складає 1200 грн. Інших утриманців у відповідача немає. На утриманні ж позивача є її неповнолітня донька від першого шлюбу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У період шлюбу позивачем та відповідачем за спільні кошти було придбано нерухоме майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя : за договором купівлі-продажу від 26.08.2011р. двокімнатну квартиру, загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею 26,7 кв.м, вартістю 111846 грн., що розташована за адресою : АДРЕСА_1; за договором купівлі-продажу від 28.03.2007р. однокімнатну квартиру, загальною площею 38,1 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м, вартістю 104165 грн., що розташована за адресою : АДРЕСА_2.

Право власності на ці квартири оформлені на позивача та набуті в період перебування у шлюбі з відповідачем, є їх спільною сумісною власністю. У рахуванням того, що з позивачем проживають двоє неповнолітніх дітей та її престарілий батько ОСОБА_5, вважає за можливе відступлення від засади рівності часток подружжя та визнати за позивачем право власності на двокімнатну квартиру, а за відповідачем на однокімнатну.

Просить суд :

· шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 15.07.2003 року за актовим записом № 33 відділом реєстрації актів громадянського стану Жданівського міського управління юстиції Донецької області з видачею свідоцтва про одруження НОМЕР_3, - розірвати;

· визначити місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, після розірвання шлюбу, разом із позивачем;

· стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття;

· визнати за позивачем право власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею 26,7 кв.м, вартістю 111846 грн., що розташована за адресою : АДРЕСА_1;

· визнати за відповідачем право власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 38,1 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м, вартістю 104165 грн., що розташована за адресою : АДРЕСА_2,

· припинити право спільної сумісної власності на вказані вище квартири та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності у зв'язку з виїздом за межі країни на тривалий час.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Суд відповідно до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

15 липня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Жданівського міського управління юстиції Донецької області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (актовий запис № 33 від 15.07.2003 року) ( а. с.17).

Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом з позивачем ОСОБА_1 та перебуває на ї утриманні (а. с. 18)

Позивач разом з донькою мешкають окремо від позивача.

Шлюбні відносини між подружжям припинені з вересня 2014 року, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе.

Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сім'ї є недоцільним, сімейні відносини припинені.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати додаткових заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства.

З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини не дали позитивного результату.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Відповідно до ст.70 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-Х1У (із змінами та доповненнями) максимальний загальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 70 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ст.188 СК України за рішенням суду батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо її дохід набагато перевищує дохід кожного з них і повністю забезпечує її потреби.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно свідоцтва про народження дитини позивачки, її батьком є відповідач ОСОБА_2 (а. с. 18), який в порушення ст.180 СК України не виконує свої обов'язки по утриманню дітей до повноліття. Оскільки ОСОБА_2 ухиляється від цього зобов'язання, даний спір сторонами не вирішений в позасудовому порядку, кошти на утримання дитини повинні бути стягнуті в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до повноліття доньки. При цьому суд враховує сімейний стан, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів (працює та отримує середню заробітну плату 1425 грн., проживає окремо, інших утриманців та непрацездатних членів сім'ї не має), матері дитини (працює, отримує середню заробітну плату 1200 грн., дитина проживає з позивачкою, на утриманні останньої також знаходиться донька від першого шлюбу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1).

З 15.07.2003р. по вересень 2014р. позивач та відповідачка проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, після чого припинили спільне проживання, сімейні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведуть.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині, чоловікові на праві спільної сумісної власності та вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

В період перебування в зареєстрованому шлюбі позивачка та відповідач придбали за спільні кошти наступне майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя та яке підлягає поділу в судовому порядку : за договором купівлі-продажу від 26.08.2011р. двокімнатну квартиру, загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею 26,7 кв.м, вартістю 111846 грн., що розташована за адресою : АДРЕСА_1; за договором купівлі-продажу від 28.03.2007р. однокімнатну квартиру, загальною площею 38,1 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м, вартістю 104165 грн., що розташована за адресою : АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а в разі недосягнення згоди з цього питання - виходячи з його реальної вартості. В даному випадку вартість майна визначена станом на час розгляду справи на підставі звітів спеціаліста № 7-7/01 та № 8-6/01 від 19.01.2015р. ( а. с. 31-32).

Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка,

є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування, в порядку спадкування, або за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до вимог ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти.

Судом встановлено та визнано сторонами, що позивач ОСОБА_1 проживає разом із двома неповнолітніми дітьми і тому суд вважає можливим при вирішенні спору про поділ майна відступити від засади рівності часток подружжя з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей і визнати за позивачем право власності на квартиру по АДРЕСА_1 більшою площею, а за відповідачем на квартиру за адресою АДРЕСА_2 без грошової компенсації.

Оскільки під час розгляду позовних вимог судом приймається рішення про поділ спільного сумісного майна подружжя у вигляді вищевказаних квартир з визнанням права власності за кожною із сторін на квартири, то позовні вимоги в частині припинення права власності на спірні квартири є зайвими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,57,88,208,209,213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, поділ спільного сумісного майна подружжя, припинення та визнання права власності - задовольнити частково.

Розірвати шлюб, укладений 15 липня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Жданівського міського управління юстиції Донецької області між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (актовий запис № 33 від 15.07.2003 року).

Неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 після розірвання шлюбу залишити на вихованні у матері ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідача «ОСОБА_2» залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) аліменти на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову з 28.01.2015р. до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3;

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір 243 грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах платежу за один місяць.

Поділити майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним чином :

· визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) право власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею 26,7 кв.м, вартістю 111846 грн, що розташована за адресою : АДРЕСА_1;

· визнати за ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1) право власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 38,1 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м, вартістю 104165 грн, що розташована за адресою : АДРЕСА_2.

В решті позовних вимог про припинення права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв