АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Болотова Є.В.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про роз'яснення рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ в м. Києві, Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов'язання надати житло, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.10.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 серпня 2014 року в частині відмови в задоволенні позову про зобов`язання вчинити дії до відповідача - ГУ МВС України в м. Києві скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким:

Позов ОСОБА_1 до ГУ МВС України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії задоволено.

Зобов`язано Головне управління МВС України в м. Києві надати ОСОБА_1 на сім`ю із трьох осіб вона та двоє її синів: ОСОБА_3, ОСОБА_4 двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.11.2014 року, заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року задоволено.

Виправлено описку в 4 абзаці резолютивної частині рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року, а саме: замість не вірно зазначеного прізвища «ОСОБА_2», вважати правильним та читати вірно «ОСОБА_2».

18.12.2014 року представник ГУ МВС України подав до апеляційного суду заяву про роз'яснення рішення Апеляційного суду м. Києва від 07.10.2014 року.

В заяві посилалася на те, що у зв'язку з відсутністю у Правилах обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.12.1984 № 470 та інших законодавчих актах визначення надання квартири або житлової площі, ГУ МВС України незрозуміло, яким чином необхідно виконувати рішення суду. В заяві просили більш повно та ясно прописати які саме зобов'язання покладені на ГУ МВС України при виконанні рішення суду.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи заяви підтримала.

Представник позивача не заперечував проти задоволення заяви.

Розглянувши справу в межах доводів заяви про роз'яснення рішення, колегія суддів приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

За змістом вказаної норми процесуального закону, в заяві про роз'яснення рішення має бути зазначено, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз'яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов'язкового характеру для його виконання.

В силу зазначеної норми процесуального права роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання.

Суть роз'яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповіді на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз'яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Так, колегією суддів встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.10.2014 року зобов`язано Головне управління МВС України в м. Києві надати ОСОБА_1 на сім`ю із трьох осіб вона та двоє її синів: ОСОБА_2, ОСОБА_4 двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1

Дослідивши матеріали справи та перевіривши заяву про роз'яснення рішення, колегія суддів вважає, що заява не може бути задоволена, так як розуміння ухваленого рішення не викликає будь-яких труднощів, а також зміст його резолютивної частини не перешкоджає його виконанню.

Роз`яснити рішення, шляхом зазначення обов`язку відповідача вчинити дії, які не були предметом заявлених позовних вимог, колегія суддів не має правових підстав.

З пояснень представників сторін, наданих апеляційному суду встановлено, що не виконання рішення відбувається в тому числі і через не вчинення самими позивачами тих дій які повинні передувати діям відповідача, щодо передачі документів до компетентного органу для видачі ордеру на спірну квартиру.

Таким чином судом встановлено, що виконанню судового рішення перешкоджають інші об`єктивні причини, а не незрозумілий тексту рішення апеляційного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 221, 303, 304 ЦПК України , колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні заяви Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про роз'яснення рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ в м. Києві, Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов'язання надати житло - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: