Провадження № 22-ц/779/584/2015
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Вакарук В.М., Проскурніцького П.І.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 04 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 04 лютого 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його незаконним, винесене без належної оцінки доказів.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що він працює на основній роботі з серпня 2013 року в ТзОВ «Панорама плюс» охоронцем та отримує заробітну плату. У вільний від роботи час зустрічається з дітьми, приймає участь у їх вихованні. Не погоджується з висновком суду про те, що відмова у зменшенні розміру аліментів не порушує його права. Також судом в рішенні зазначено що позивач не надав доказів, які б свідчили про його непрацездатність. Вказав на те, що він у суді не зазначав про те, що він є непрацездатним. Суд взяв до уваги тільки пояснення відповідачки, яка заявляла що вона хворіє і є непрацездатною, а тому ніде не працює. Суд не зобов'язав відповідачку надати докази хвороби, які б свідчили про її непрацездатність. Також, не було надано доказів хвороби доньки ОСОБА_4, про яку йому нічого не було відомо.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати ухвалити нове рішення яким задоволити його позовні вимоги.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 01.11.2012 року на ОСОБА_2 покладено обовєязок сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 600,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Рішення суду вступило в законну силу і виконується.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи встановлену частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини норму про приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд вважає, що розмір сплачуваних позивачем аліментів є в даний час таким, що в достатній мірі забезпечує потреби ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з встановлених рішенням Івано-Франківського міського суду від 01.11.2012 року у розмірі по 600,00 грн. щомісячно на кожну дитину, з огляду на їхній вік.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що стягнення з позивача аліментів в такому розмірі не порушує прав позивача, оскільки після сплати аліментів у розмірі по 600,00 грн. щомісячно на кожну дитину залишається певна сума коштів, яку він може використовувати на власний розсуд за відсутності встановленої судом термінової необхідності повністю утримувати інших осіб.

Доводи апелянта про те, що він у даний час працює і отримує заробіток, який не дає йому можливості сплачувати визначені судом аліменти, не заслуговують на увагу. Відсутні докази того, що у нього погіршився майновий стан. ОСОБА_2 є молодою працездатною особою і зобов'язаний матеріально утримувати належним чином своїх дітей, враховуючи і доходи, отримані в натурі від господарської діяльності на присадибній ділянці. Влаштування платника аліментів на роботу не може розцінюватися як погіршення його майнового стану.

Судом апеляційної інстанції відповідно до ст..10 ЦПК України встановлено, що метою позовних вимог ОСОБА_2 є саме зменшення розміру аліментів, а не визначення аліментів у частці від його доходу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 04 лютого 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

В.М. Вакарук

П.І. Проскурніцький