Справа № 359/674/15ц Головуючий у І інстанції Чирка С.С.
Провадження № 22-ц/780/3493/15 Доповідач у 2 інстанції Воробйова Н. С.
Категорія 1 26.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

26 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Березовенко Р.В., Касьяненко Л.І.

при секретарі Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності,-

встановила :

Позивачка звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 18 вересня 2013 року вона подала в Реєстраційну службу Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області заяву про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 з відповідними документами.

25 жовтня 2013 року Державний реєстратор реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області прийняв рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.10.2013 року серія НОМЕР_2,витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.10.2013 року серія НОМЕР_3.

Зазначала, що 05 травня 2014 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області ухвалив рішення, яким задовольнив позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, третя особа - Державний реєстратор Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області Терещенко О.В. про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на жилий будинок, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію. Дане рішення апеляційною та касаційною інстанцією залишено без змін.

Протягом липня 2014 року ОСОБА_4 вчинив дії, спрямовані на одноособове оформлення права власності на спірний будинок.

Так, 18 липня 2014 року орієнтовно в 09 годин 00 хв. ОСОБА_4 прибув до АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_2 разом з невідомою жінкою яка представилась співробітником Бориспільського БТІ, невідомим чоловіком на автомобілі НОМЕР_1, а також юристом Гірської сільської ради та намагався увірватись до будинку, відкрито заволодів ключем від вхідної двері. Прибувший на виклик дільничний інспектор Бориспільського МРВ ГУ МВС України в Київській області Кондратьєв О.В. незаконні дії вищевказаних осіб не припинив, заяву про заволодіння ключем від вхідної двері прийняв тільки після скарги телефоном в ЧЧ ГУ МВС України Київської області. Фактично вищевказані особи, незважаючи на заборону власника, оглянули господарські будівлі будинку та будинок ззовні, після чого орієнтовно в 11-30 год. залишили подвір'я будинку.

31 липня 2014 року ОСОБА_4, застосувавши силу, виламав вхідні двері будинку, виштовхав ОСОБА_2 та завів в будинок співробітника Бориспільського БТІ якій здійснив обміри будинку.

За вищевказаними фактами перевірку проводить в порядку КПК Бориспільський МВ та прокуратура Київської області.

Зважаючи, що ОСОБА_2 має право на спірний будинок як забудовник, використала своє право на реєстрацію новоствореного нерухомого майна у встановлений законом спосіб, а дії ОСОБА_4 свідчать, що він не визнає за ОСОБА_2 такого права, то дане її право підлягає судовому захисту в обраний спосіб відповідно до наступних обставин.

Протягом 2007-2014 року між сторонами існує майновий спір стосовно права власності на спірний будинок, який багаторазово розглядався судами, зокрема, згідно судового рішення № 2-95/2011 від 04.10.2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування жилим будинком, господарськими будівлями і земельною ділянкою та здійснення обмірів жилого будинку і господарських будівель, суд відмовив в задоволенні позову та встановив, що у ОСОБА_4 не виникло право власності на новостворене майно (спірний будинок) та відповідно, відмовив в задоволенні позову. Рішення не оскаржувалось в апеляційному порядку,набуло законної сили.

11 листопада 2012 року Апеляційний суд міста Києва постановив рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності, яким частково задовольнив позов та визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину матеріалів, обладнання тощо, які були використані для будівництва житлового будинку та господарських споруд за адресою в АДРЕСА_1

Вказаними рішеннями встановлено обставини, згідно яких ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 1976 року до 13.07.1994 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування в шлюбі в 1979-1984 році був збудований будинок АДРЕСА_1. 21 січня 2011 року ОСОБА_2.змінила прізвище на ОСОБА_2, про що видано відповідне свідоцтво серія НОМЕР_4.

Фактично шлюбні стосунки між сторонами припинилися в 1991 році, коли ОСОБА_4 зійшовся з іншою жінкою і переїхав жити до неї. В той же час подружжя поділило спільне майно, ОСОБА_4 забрав собі мотоцикл, столярний станок, відеомагнітофон, інструменти, особисті речі (одяг та інше), запаси цукру, борошна, гроші, ощадкнижки. В інший спосіб сторони спільне майно не ділили. Будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями постійно і безперервно знаходився у володінні позивачки, яка самостійно утримувала будинок, уклала договори на газопостачання, водопостачання, електропостачання, сплачувала всі необхідні платежі, а також платила за користування земельною ділянкою. Цей факт визнано сторонами в судовому засіданні, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. ОСОБА_4 з 1991 року спірним будинком та земельною ділянкою не володів, не користувався, витрат на його утримання не здійснював.

В зв'язку з цим, ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі, просив суд його задовольнити, пославшись на обставини викладені в позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пославшись на їх необґрунтованість, просили суд відмовити в їх задоволенні.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 17 квітня 2015 року у задоволенні позову позивачки відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просила скасувати рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення вимог матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зокрема, посилалася на те, що суд не взяв до уваги, що ОСОБА_4 з 1991 року спірним будинком та земельною ділянкою не володів, не користувався, витрат на його утримання не здійснював.

Крім того, суд відмовив позивачці у задоволенні клопотання про зупинення розгляду даної справи до набуття законної сили судового рішення у справі за Позовом ОСОБА_2 до реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов»язання вчинити певні дії, яке розглядалося в адміністративному судочинстві і на день розгляду справи перебувало на стадії касаційного оскарження.

Не спростовуючи право власності як такого, що виникло у ОСОБА_2 після закінчення будівництва в 1991 році, яке первинно було зареєстровано за останньою в 2013 році, суд хибно своєю правовою позицією ухилився від практичного значення факту проведення реєстрації частини будинку до реєстрації цілого будинку без визначення часток співвласників, що перешкоджає проведенню реєстрації її прав як співзабудовника.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Гірської сільської ради за №102 від 31.03.2008 року та про визнання права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи Бориспільське РБТІ , Гірська сільська рада Бориспільського району Київської області, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Київській області про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та визнано недійсним рішення виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області за №102 від 31 березня 2008 року про оформлення права власності на будинок АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_4, визнано право власності за ОСОБА_2 на недобудоване нерухоме майно будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено (а.с.50-51).

Рішенням колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 21 жовтня 2010 року вище зазначене рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2010 року скасоване в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Гірської сільської рад Бориспільського району про визнання права власності на житловий будинок та в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи - Бориспільське районне бюро технічної інвентаризації, Гірська сільська рад Бориспільського району про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та ухвалено в цій частині нове рішення яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Гірської сільської ради Бориспільського району про визнання права власності на житловий будинок відмовлено, у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 треті особи - Бориспільське районне бюро технічної інвентаризації, Гірська сільська рада Бориспільського району про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку відмовлено, в іншій частині рішення залишено без змін (а.с.52-56).

Рішенням колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на конструктивні елементи, матеріали, обладнання не введеного в експлуатацію будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину будівельних матеріалів визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право власності по 1/2 частині матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13,14).

26.07.2013 року та 18.07.2014 року було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.7-9,136-140)

Згідно відповіді Гірської сільської ради №551 від 09.09.2013 року у погосподарській книзі №3 Гірської сільської ради за об'єктом по господарського обліку №0221 обліковується адреса: АДРЕСА_1 (а.с.10).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.10.2013 року вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.6).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та Бориспільського міськрайонного управління юстиції , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача-державний реєстратор реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Терещенко О.В. про визнання незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на жилий будинок та свідоцтва про право власності на нерухоме майно позовні вимоги задоволено та визнано незаконним та скасовано рішення реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції №7222626 від 25 жовтня 2013 року про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_5 видане 25 жовтня 2013 року на ім'я ОСОБА_2 щодо жилого будинку по АДРЕСА_1 (а.с.11,12).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.07.2014 року вбачається, що право власності ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1 скасовано (а.с.25,26).

ОСОБА_4 виконавчим комітетом Бориспільської районної Ради видано свідоцтво на забудову індивідуальної садиби в АДРЕСА_1 присадибна земельна ділянка розміром 1200 відведена ОСОБА_4 для будівництва індивідуального житлового будинку і господарчих будівель (а.с.151-152)

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За правилом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 4 ст.10 передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи : роз»ясніє особам, які беруть участь у справі,їх права та обов»язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи позивачці у задоволенні позову про визнання за нею прав власності на житловий будинок АДРЕСА_1, суд виходив з того, що на підтвердження позовних вимог позивачкою надано свідоцтво про право власності НОМЕР_5, видане 25.10.2013 року на її ім'я (а.с.5), проте, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2014 року зазначене свідоцтво визнано незаконним та скасовано. Будь-які інші докази щодо набуття прав власності на даний будинок, позивачка не надала, матеріали справи такі докази не містять. Крім того, встановлено, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 30.10.2014 року вбачається, що за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.87-89), що на думку суду виключає можливість визнання за позивачкою право власності на весь спірний жилий будинок, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Даний висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, суд відповідно до положень ст..10 ЦПК України, з урахуванням встановлених обставин щодо реєстрації за ОСОБА_4 прав власності на ? частині спірного будинку, роз»яснював представнику позивачки, який представляв інтереси останньої в судових засіданнях, право на уточнення позовних вимог, проте останній таким правом не скористався та наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог, а саме, про визнання за позивачкою прав власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому.

Доводи позивачки про те, що ОСОБА_4 з 1991 року спірним будинком та земельною ділянкою не володів, не користувався, витрат на його утримання не здійснював, а тому вона набула права на весь будинок, не заслуговують на увагу.

Як видно з матеріалів справи, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо зазначеного вище будинку, які тривалий час вирішувалися в судовому порядку; відповідач заперечував право ОСОБА_2 на даний будинок та звертався до суду з відповідними позовними вимогами.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін , якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає вимогам закону. В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростували висновки суду, викладені в рішенні.

Підстав до скасування рішення суду при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України, колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: