№2/243/859/2015
12 березня 2015 року м. Слов'янськ
Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого - судді Лаптєва М.В.
при секретарі - Хміль О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати та трьох процентів річних від простроченої суми по день винесення рішення, -
До Слов'янського міськрайонного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати та трьох процентів річних від простроченої суми по день винесення рішення, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 01.01.1999 року ВАТ «Слов"янський керамічний комбінат» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. На підставі посвідчень комісії по трудовим спорам від 30.08.2000 року та 13.09.2000 року було вирішено стягнути на користь позивачки 1000 грн. 00 коп. та 709 грн. 58 коп. відповідно. Посвідчення комісії по трудовитм спорам були своєчасно направленні до ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції, однак до теперішнього часу рішення не виконанні.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, про час, дату і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Представник відповідача Фонлу державного майна України в судове засідання не з'явився про час та дату розгляду справи належним чином був повідомлений, про що є відомості в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що з 01.01.1999 року ВАТ «Слов"янський керамічний комбінат» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. На підставі посвідчень комісії по трудовим спорам від 30.08.2000 року та 13.09.2000 року було вирішено стягнути на користь ОСОБА_1 1000 грн. 00 коп. та 709 грн. 58 коп. відповідно. Посвідчення комісії по трудовитм спорам були своєчасно направленні до ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції.До цього часу рішення не виконані.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.12.2008 року ВАТ «Слов"янський керамічний комбінат» визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура.
Згідно листа Головного управління юстиції в Донецькій області від 28.11.2013 року № К-326-4606 вбачається, що на даний час зведене виконавче провадження щодо стягнення заборгованості з ВАТ «Слов"янський керамічний комбінат» знищено згідно акту про знищення виконавчих проваджень від 17.05.2008 року.
Корпоративне право на управління державним майном підприємства ВАТ «Слов"янський керамічний комбінат» належить Фонду державного майна України.
Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобов'язального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова(субсидіарна) відповідальність.
Згідно із ч.1 ст. 176 ЦК України, розмежування відповідальності за зобов'язаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб, , Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.
Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ЦК України у ст. 176 закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобов'язаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за збов'язаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3 ст. 96 ЦК України згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, учасник(засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями його учасника(засновника). Вказівка на субсидіарну відповідальність держави, АРК, територіальних громад, як засновників створених ними юридичних осіб публічного права, яку містить норма ст. 176 ЦК, яка передбачає можливість встановлення такої відповідальності спеціальними законами.
З врахуванням викладеного, можливо прийти до висновку, що правовідносини, які склалися між ВАТ «Слов"янський керамічний комбінат» та Фондом державного майна, - є правовідносини, розмежування відповідальності в яких визначена положеннями ст. 176 ЦК України.
З огляду на викладене, слід дійти до висновку, що фонд держмайна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Слов"янський керамічний комбінат», до того ж не являється правонаступником ВАТ «Слов"янський керамічний комбінат».
У зв'язку з викладеним, підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати в наслідок затримки її виплати у суду немає.
Вирішуються питання про стягнення з відповідача трьох процентів річних, у порядку передбаченому ст. 625 ЦК України, суд приходить до висновку, що позов в цій частині також не підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.
Як достовірно встановлено у судовому засіданні, відповідач не є правонаступником ВАТ «Слов"янський керамічний комбінат», та не несе субсидіарної відповідальності, а тому не відповідає по боргах підприємства.
Окрім наведеного, суд зважає на те, що в даному випадку йдеться мова про виникнення трудового спору між роботодавцем ВАТ «Слов"янський керамічний комбінат» та колишнім працівником, який вирішений судом на користь працівника згідно рішення суду.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
З урахуванням викладеного положення стаття 625 ЦК України регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.
При цьому частина третя статті 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що цивільні права та обов'язки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами трудових, а не договірних зобов'язань. Крім того, із рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність.
У зв'язку з викладеним, підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних у суду немає.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст.3, 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, ст. 21, ч.1 ст. 116, ст. 117, 237-1 КЗпП України, ст. 176, 619, 625 ЦК України, суд,-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати та трьох процентів річних від простроченої суми по день винесення рішення - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Слов'янський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Слов"янського

міськрайонного суду М.В. Лаптєв