Справа № 456/5462/13 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/2756/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М.Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді: Богонюка М.Я.

суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Проведено реальний розподіл будинковолодіння та прилягаючої земельної ділянки в АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 наступним чином:

Виділено ОСОБА_3 в житловому будинку під літ. "Б-2" на першому поверсі: 1-2- житлова кімната площею 23,2 кв.м, 1-3-ванна площею 6,2 кв.м; цокольний поверх: І-гараж площею 23,3 кв.м. Загальна площа приміщень 52,7 кв.м. (зелений колір додаток №3 табл. 6, табл. 8 до висновку).

Виділено ОСОБА_2 в житловому будинку під літ. "Б-2" на першому поверсі: 1-4- кухня площею 17,3 кв.м; цокольний поверх: ІІ-підвал площею 31,3 кв.м. Мансардний поверх: 1-5-житлова кімната площею 16,8 кв.м, 1-6- кладова площею 0,8 кв.м, 1-7-душ площею 4,0 кв.м. Загальна площа приміщень 70,2 кв.м.(синій колір додаток №3 табл. 6, табл. 7, табл. 8 до висновку).

В спільне користування ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надано 1-1-коридор площею 5,2 кв.м (жовтий колір додаток №3 табл. 6 до висновку).

Виділено ОСОБА_3 сарай під літ."В" (зелений колір додаток 3 таблиця 9 до висновку).

Виділено ОСОБА_2 огорожу під літ."2" (синій колір додаток 3, табл. 9 до висновку.

В спільне користування ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надано: сходи під літ."б"; колодязь під літ. "к", огорожа під літ."1" (жовтий колір додаток 4, таблиця 9 до висновку).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 14480 грн. грошової компенсації за відхилення від ідеальних частин.

Виділено ОСОБА_3 земельну ділянку з такими розмірами по периметру: 43,18 мп; 4,00 мп; 5,60 мп; по сараю, по житловому будинку; 3,50 мп; 3,26 мп; 27,11 мп, 15,81 мп - загальною площею 554 кв.м (зелений колір додатку 4 табл.9 до висновку).

Виділено ОСОБА_2 дві земельні ділянки загальною площею 554,0 кв.м. з такими розмірами по периметру: перша ділянка - 16,82 мп; 20,0 мп; 29,40 мп; 2,00 мп; по житловому будинку; по сараю; 5,60 мп; 4,00 мп - площею 441,0 кв.м.; друга ділянка - 4,19 мп; 27,11 мп; 4,19 мп; 27,11 мп - площею 113,0 кв.м.

В спільне користування ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виділено земельну ділянку з такими розмірами по периметру: 2,00 мп; 3,50 мп; 4,19 мп; 3,26 мп; 3,50 мп; та під житловим будинком - загальною площею 92 кв.м (жовтий колір додаток 4, таблиця 9 до висновку).

Сервітут (право на обслуговування житлового будинку) матиме такі розміри по периметру: 11,2 мп; 1,0 мп; 11,2 мп; 1,0 мп - площею 11,2 кв.м (чорний колір додатку 4 табл. 9 до висновку).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3700 грн. (три тисячі сімсот гривень) витрат за проведення експертизи.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що шлюб між ним та ОСОБА_3 було розірвано 12 серпня 2010 року, з позовом про розподіл спільно нажитого майна звернулась в суд 10 жовтня 2013 року, пропустивши термін позовної давності. Також апелянт не погоджується з висновком судово-будівельної експертизи, оскільки варіант розподілу майна визначений такою не є оптимальним. Однак, при цьому погоджується на варіант розподілу, який був визначений позивачем.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Абзацом 1 ч.1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 ст.71 СК передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з вересня 1994 року і такий розірвано в судовому порядку 18 серпня 2010 року. За час перебування у шлюбі на земельній ділянці яка попередньо була виділена ОСОБА_2 сторони збудували житловий будинок на АДРЕСА_1.

В жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. При цьому, просила виділити їй в натурі ? частку спірного будинку бо іншого майна побутового призначення.

Під час розгляду справи, за клопотанням позивача, судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу на предмет поділу спірного житлового будинку та земельної ділянки на якій той розташований.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача суд першої інстанції вірно виходив з положення ст.ст.60, 70, 71 СК України, встановивши при цьому те, що спірний будинок є спільним майном подружжя і такий підлягає поділу в рівних частках між ними. Земельна ділянка хоч і була приватизована на ім'я відповідача, однак з врахуванням того, що на цій земельній ділянці сторонами збудовано житловий будинок і цільове призначення земельної ділянки для обслуговування даного житлового будинку, а тому дана земельна ділянка також підлягає поділу.

Згідно висновку, будівельно-технічної експертизи запропоновано один варіант поділу житлового будинку та земельної ділянки, який судом першої інстанції покладено в основу рішення по справі. Не погоджуючись в повній мірі з висновком будівельно-технічної експертизи відповідачем не заявлено клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи, хоча таке його право йому було роз'яснено в судовому засіданні.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що позивач пропустив строк позовної давності оскільки шлюб між ними розірвано в серпні 2010 року, а з позовом про поділ позивач звернулась в жовтні 2013 року. При цьому, апелянт не заперечує, що з часу розірвання шлюбу позивач мала вільний доступ до спірного будинку, в якому знаходиться їхнє майно. Він не чинив їй жодних перешкод в користуванні будинком, а відтак права позивачки на спірне майно відповідачем жодним чином не порушувались.

Як роз'яснено в абзаці 3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 27 грудня 2007 року початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

При цьому, згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апелянта необґрунтовані та безпідставні, висновків суду першої інстанції вони не спростовують, оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а відтак до висновку, що таке рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: М.Я.Богонюк

Судді: О.М.Ванівський

Б.М.Гриновець