Справа № 265/2512/15-ц
Провадження № 2/265/1324/15
У Х В А Л А

30 квітня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Щербіна А.В.,

при секретарі Гаврилюк Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

28 квітня 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання покупцем, та визнання права власності на ? частку квартири, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_3. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що у грудні 2012 року була реалізована трикімнатна квартира № 124, розташована в будинку № 76 по бульвару Шевченко в місті Маріуполі за 218 700 гривень, що на той момент було еквівалентно 27 000 доларів США. Дана квартира належала їй та її онучці, відповідачці по справі, ОСОБА_2 на праві спільної дольової власності по 2/3 та 1/3 частці відповідно. Взамін проданої квартири у січні 2013 року вони з відповідачкою придбали двокімнатну квартиру № 39, розташовану в будинку № 106 по вулиці 130ї Таганрозької дивізії в місті Маріуполі. Вартість даної квартири склала 153 900 гривень, що на той момент було еквівалентно 19 000 доларів США. До теперішнього часу вона вважала, що є власником 1/2 частки придбаної квартири, оскільки відповідачка переконала її, що вона оформила на неї частину квартири у нотаріуса ще при оформленні попередньої угоди купівлі-продажу, де нею вже були підписані всі необхідні документи для придбання спірної квартири. Гроші від продажу вона не отримувала, оскільки вони були передані продавцем відповідачці. Оскільки вона юридично неграмотна, то повністю довіряла своїй онучці, правовстановчі документи на квартиру вона ніколи не бачила. Після чергової сварки, онучка заявила, що якщо її щось не влаштовує, то вона може уходити, оскільки квартири все одно їй не належить. Просила суд визнати недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1; визнати її, ОСОБА_1юбов Семенівну, покупцем даної двокімнатної квартири та визнати за нею право власності на 1/2 частку придбаної квартири.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 квітня 2015 року за вказаним позовом відкрито провадження у справі.

Разом із тим, позивачкою ОСОБА_1 надано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру № 39, розташовану в будинку № 106 по вулиці 130ї Таганрозької дивізії в місті Маріуполі, яка на праві власності належать відповідачці ОСОБА_2 В обґрунтування заяви зазначає, що відповідачка може розпорядитися спірною квартирою, що зробить неможливим виконання рішення суду у майбутньому.

Дослідивши доводи позивача в частині забезпечення позову та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Пунктами другим та четвертим Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З наданої позивачкою інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна від 02 березня 2015 року, квартира №№ 39, розташована в будинку № 106 по вулиці 130ї Таганрозької дивізії в місті Маріуполі належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири № 191, виданого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3

З урахуванням тих обставин, що між сторонами виник спір, вбачаючи можливість відповідачки ОСОБА_2 у будь-який час розпорядитися належним їй майном, що може унеможливити виконання судового рішення у майбутньому, суд вважає доцільним вжити заходи забезпечення позову по суті поданої заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке на праві власності належить ОСОБА_2 а саме:

- квартиру АДРЕСА_2.

Копію ухвали направити для виконання в межах своєї компетенції Реєстраційному відділу Маріупольського МУЮ Донецької області.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня постановлення ухвали.

Суддя ________________________