Справа № 466/7344/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Піцик О.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ :

14.10.2014 року представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» про стягнення страхового відшкодування, який в подальшому уточнив та остаточно просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» на його користь страхове відшкодування у розмірі 47185,52 грн., пеню у розмірі 22006,55 грн., інфляційні втрати у розмірі 26522,41 грн., 3% річних у розмірі 1904,23 грн., витрати понесені на оплату проведення авто експертизи у розмірі 900 грн. та сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає про те, що 03 вересня 2013 року о 15 год. 10 хв. в м. Львові на вул. Кошиця відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Volkswagen-Passat, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, який застрахований в ПАТ СК «Інтер-Поліс», поліс № АЕ/2240086 від 06.03.2013 року та BMW 523, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, поліс №АС/4193815. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова по справі № 466/7880/13-п від 25 жовтня 2013 року, винним у вищевказаному ДТП було визнано ОСОБА_3. Оскільки відповідальність заподіювача шкоди згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/2240086 застраховано у ПАТ СК «Інтер-Поліс», Позивачем було подано у страхову компанію всі необхідні документи для одержання страхового відшкодування. Проте, всупереч вимогам ст.37 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» ПрАТ СК «Інтер-Поліс» листом за вих. № 1229 від 04червня 2014 року безпідставно відмовила у виплаті страхового відшкодування, що відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу № Ю-00526 від 11.09.2015р. складає 47185,52 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився, довіривши представлення своїх інтересів ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_1, згідно довіреності, копія якої міститься у матеріалах справи, в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та уточненні до неї. Просив уточнений позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Уповноважений представник відповідача ПАТ СК «Інтер-Поліс» у судове засідання не з'явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача - ОСОБА_1, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 03 вересня 2013 року о 15 год. 10 хв. на вул. Кошиця в м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen-Passat, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля BMW 523, державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.10.2013 року у справі №466/7880/13-п про адміністративне правопорушення, винним у вищезазначеній ДТП, а саме у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано ОСОБА_3.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/2240086 від 06.03.2013р. відповідальність винуватця ДТП застраховано у ПрАТ СК «Інтер-Поліс».

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 14.11.2009 року, власником автомобіля BMW 523 з номерним знаком НОМЕР_2 є ОСОБА_4, який довіреністю від 05.02.2011 року зареєстрованою в реєстрі за №938, уповноважив ОСОБА_2 вчиняти від його імені правочини щодо належного йому автомобіля BMW 523 з номерним знаком НОМЕР_2, у тому числі отримувати страхове відшкодування.

Позивач виконав вимоги ст. 35 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і подав відповідачу заяву про отримання страхового відшкодування.

Згідно із листом вих. №1229 від 04.06.14р., відповідачем прийнято рішення про відмову у здійсненні позивачу виплати страхового відшкодування.

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу № Ю-00526 від 11.09.2015 року, здійсненого суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу і без врахування ПДВ КТЗ BMW 523 i, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 47185,52 грн.

Відповідач в обґрунтування підставності відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування доказів не надав.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Аналогічні положення передбачені ст. ст. 979, 988 ЦК України.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

У відповідності до п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву та додає до неї певний, визначений цим Законом, пакет документів.

Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконано.

Пунктом 36. 5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до даних роз'яснень у п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Суд приймає подані представником позивача розрахунки розміру пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, як такі, що проведені у відповідності до вимог закону та є правильними.

На підставі наведеного вище, суд приходить до висновку, що позивачем доведено підставність позовних вимог, що є обов'язком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача - 47185,52грн. страхового відшкодування, 22006,55 грн. - пені, 26522,41грн. - інфляційних втрат, 1904,23 грн. - три відсотки річних необхідно задовольнити.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються із витрат понесених на оплату проведення авто експертизи у розмірі 900 грн., судового збору у розмірі 1219,80 грн. та витрати за направлення відповідачу заяви про збільшення позовних вимог у розмірі 118,20 грн.

Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у сумі 2 238 грн.

Керуючись ст.ст.3,10,11,15,60,88,169,209,213-215,218,224-227 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_4, страхове відшкодування у розмірі 47185,52 грн ,пеню у розмірі 22006,55 грн., інфляційні втрати у розмірі 26522,41 грн.,3% річних у розмірі 1904,23 грн., витрати понесені на оплату експертизи у розмірі 900 грн. та судові витрати: судовий збір в розмірі- 976,20 грн.; кошти за забезпечення доказів в розмірі 121,80 грн., за поштове повідомлення- 121 грн.20 коп., всього в загальній сумі-99 737,91 грн.(дев»яносто дев»ять тисяч сімсот тридцять сім грн.91 коп.)

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, по заяві відповідача, поданою протягом 10 днів з часу отримання копії рішення.

Суддя В. В. Свірідова