У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Ковалевича С.П., Шеремет А.М.,

секретаря судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 травня 2015 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 невиплачену страхову виплату в сумі 14700, 00 грн..

Стягнуто з АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

У поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі скаргу ПАТ «СК «АХА Страхування» покликається на його незаконність та необгрунтованість через неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, визнання доведеними невстановлені обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та судом першої інстанції порушено норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку стосовно того, що в діях позивача, які призвели до настання страхового випадку, відсутня груба необережність в розумінні Договору і Закону, оскільки, проаналізувавши надані позивачем пояснення, можна зробити висновок, що останній повинен був і міг передбачити наслідки своїх дій.

Зазначає, що наданий позивачем розрахунок суми страхового ____________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/1805/2015 Головуючий у суді 1 інстанції: Наумов С.В.

Доповідач : Демянчук С.В.

відшкодування, з яким погодився суд першої інстанції, суперечить Правилам № 004 «Добровільного страхування від нещасних випадків». В п. 63.1 Додатку № 4 до вказаних Правил зазначено: перелом фаланги (фаланг) без зсуву, ушкодження сухожилля пальця - 3%.

Відповідно, страхове відшкодування по заявленому випадку, якщо б не мала місце груба необережність, виглядало б наступним чином: 70 000,00 грн. (страхова сума) х 3% = 2 100,00 грн.

Просили рішення суду першої інстанції від 29 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник ПАТ «СК «АХА Страхування» у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача, які призвели до настання страхового випадку відсутня груба необережність в розумінні Договору і Закону. Обставин, які б підтвердити наявність грубої необережності не встановлено.

Щодо даних висновків, суд першої інстанції навів відповідні мотиви та доводи з якими погоджується і колегія суддів.

Судом встановлено, що 06 липня 2009 року між відповідачем СК «АХА Страхування» та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № 0206/008109.

Відповідно до умов Договору відповідач зобовязувався у випадку настання страхової події виплатити страхове відшкодування виходячи зі страхової суми в 70000 грн. в порядку передбаченому Договором.

20 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою повідомленням про настання події, а саме, отримання тілесних ушкоджень пальців лівої руки в наслідок нещасного випадку, що стався 18 жовтня 2014 року під час роботи з циркулярною пилою, якою було випадково ушкоджено пальці лівої руки.

В наслідок нещасного випадку позивач отримав пошкодження: перелом фаланг двох пальців, поранення м'яких тканин кінцівок трьох пальців, що призвело до накладення швів зі строком лікування 21 день.

Вказані травми підтверджуються письмовими доказами: довідками з лікарні , епікризами, що не заперечується відповідачем.

Встановлено, що ОСОБА_1 повідомив відповідача про настання страхового випадку та надав документи, необхідні для здійснення страхової виплати.

Листом від 12 листопада 2014 року СК «АХА Страхування» відмовило позивачу в виплаті належного страхового відшкодування покликаючись, що отримане ОСОБА_1 ушкодження набуте внаслідок грубої необережності застрахованої особи, тому відсутні правові підстави для здійснення виплати страхового відшкодування щодо заявленого випадку.

Така відмова є незаконною, оскільки згідно частинам 1, 2 ст. 991 ЦК України встановлено, що страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Статтею 26 Закону України "Про страхування" встановлено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Із зазначених норм законів слідує, що підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування встановлюються законами, а також договором і лише в тому випадку коли така умова договору не суперечить закону.

Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства /ст. 11 ЦПК України/ суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом /ст. 60 ЦПК/ покладено на сторони.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи з принципу дизпозитивності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності доказів грубої необережності в діях позивача, який за встановлених обставин отримав тілесні ушкодження в результаті нещасного випадку, що призвело до настання страхового випадку відповідно до п. 5.1.1 Договору № 0206/008109.

Так, відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України N 6 від 27.03.92 р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", наводяться приклади грубої необережності потерпілого, зокрема, знаходження у нетверезому стані, нехтування безпекою руху (п. 2). Для форми вини у вигляді грубої необережності характерно, що особа передбачала можливість настання негативних наслідків своєї поведінки, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості таких наслідків, хоч повинна була або могла їх передбачити. В будь якому випадку оцінку поведінки потерпілого щодо наявності вини у формі грубої необережності здійснює суд, приймаючи рішення по справі.

Відповідно до вимог ст. 1193 ЦП України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується .

Належних та достатніх доказів грубої необережності не надано, відповідач встановив лише факт нещасного випадку. Звичайна необережність або вина, допущені потерпілим не можуть впливати на розмір відшкодування або на звільнення від відшкодування в розумінні вимог ст. 1193 ЦК України.

Не заслуговують на уваги і доводи апелянта про невірність визначення суми страхового відшкодування.

Відповідно до наданого позивачем розрахунком страхової виплати в результаті нещасного випадку (у відсотках від страхової суми), проведеного відповідно до Додатку 4 до Правил № 004 «Добровільного страхування від нещасних випадків», де із таблиці страхових виплат та із встановлених обставин слідує, що позивач отримав перелом фаланг двох пальців (п. 63.1 Додатку № 4, 3% від страхової суми х 2 пальці = 6%), поранення мяких тканин кінцівок трьох пальців, що призвело до накладення швів зі строком лікування 21 день (п. 41.8 Додатку№ 4, 5% від страхової суми х 3 пальці = 15%), всього 6+15=21% від страхової суми - сума належного до сплати страхового відшкодування відповідачем для ОСОБА_1 становить 14700 грн. (70000 х 21%).

Відхиляючи в цій частині доводи апелянта про те, що сума страхового відшкодування становить 2100 грн., колегія суддів виходить з положень п. 63.1 та п. 41.8 Додатку № 4 відповідно до яких позивачем обґрунтовано розраховано суму страхового відшкодування з врахуванням отриманих тілесних ушкоджень .

Поскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, та, враховуючи, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно встановив дійсні обставини справи, з'ясував характер взаємовідносин сторін, постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, та зважаючи, що не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : С.П. Ковалевич

А.М. Шеремет