Справа № 459/2786/14 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/783/1889/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

з участю секретаря Гацій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 8 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства енергетики і вугільної промисловості України про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров"я при виконанні трудових обов"язків, внаслідок професійного захворювання,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі стверджує про неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що суд не врахував, що шахта "Бендюзька" ліквідована без правонаступників, а тому вважає, що належним відповідачем є Міністерство енергетики і вугільної промисловості України. Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позов задоволити і стягнути з Міністерства енергетики і вугільної промисловості України 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Оскільки в судове засідання не з"явились особи, які беруть участь у справі, колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України слід проводити без участі останніх та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а тому рішення суду перевіряється в межах доводів апеляційної скарги позивача по справі.

Судом встановлено та сторонами визнаються такі обставини.

З 1967 року до 1994 року позивач по справі працював на шахті №2 "Великомостівська".

Відповідно до акта №53 від 19.08.1993 року про нещасний випадок на виробництві 18.08.1992 року сталось падіння породи, внаслідок чого потерпів ОСОБА_2

Згідно з актом розслідування професійного захворювання від 9.09.1994 року професійне захворювання у ОСОБА_2 виникло внаслідок контакту з вугільно-породним шахтним пилом в концентрації вище ГДК.

17.10.1994 року ОСОБА_2 вперше встановлено 60% втрати професійної працездатності та встановлено 3 групу інвалідності, і 10.09.2001 року встановлено 60 % втрати працездатності, в тому числі 50% профзахворювання та 10% трудове каліцтво, та 3 групу інвалідності безтерміново.

ДП "Шахта "Бендюзька" є правонаступником ДП "Львіввугілля", пов"язаних з діяльністю його відокремленого підрозділу "Шахта "Бендюзька" згідно з розподільчим балансом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно з ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п.1 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою КМУ від 23.06.1993 року №472, власник підприємства, установи і організації (надалі - підприємство) або уповноважений ним орган (надалі - власник) несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків (надалі - ушкодження здоров'я), а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини, а умови праці не є причиною моральної шкоди.

Згідно з пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам необхідно враховувати, що відповідно до ст.237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов"язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Умови відшкодування моральної (немайнової) шкоди, передбачені укладеним сторонами контрактом, які погіршують становище працівника порівняно з положеннями ст.237-1 КЗпП чи іншим законодавством, згідно зі ст.9 КЗпП є недійсними.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, позивач не перебував в трудових відносинах з Міністерством енергетики і вугільної промисловості України, а правонаступник роботодавця - ДП "Шахта "Бендюзька" у встановленому законом порядку не є ліквідованим.

Вказаний висновок суду відповідає положенням закону та встановленим обставинам.

Згідно з ч. 1 ст.29 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Відповідно до ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ст.ст.80, 91 ЦК України юридичною особою, яка має цивільну правоздатність і може бути стороною в суді, є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 подав позов до Міністерства енергетики і вугільної промисловості України про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров"я внаслідок професійного захворювання, однак не подав доказів про перебування у трудових відносинах з відповідачем.

Посилання апелянта на те, що шахта "Бендюзька" ліквідована без правонаступників, та твердження, що належним відповідачем є Міністерство енергетики і вугільної промисловості України не може прийматись до уваги, так як відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відсутній запис про припинення юридичної особи - ДП "Шахта "Бендюзька".

А відтак, оскільки апеляційна скарга висновків суду не спростовує, підстав для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 8 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.