У х в а л а

20 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Горелкіної Н.А., Кафідової О.В.,

Нагорняка В.А., Ситнік О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У грудні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 567 503 грн передоплати отриманої останньою за попереднім договором купівлі-продажу квартири, укладеним між сторонами спору 31 жовтня 2012 року. Крім того, просив стягнути з відповідача 567 503 грн штрафу та 80 678 грн 71 коп. пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми боргу за період з 02 грудня 2012 року по 01 грудня 2013 року, а також стягнути 3 % річних від суми боргу за вказаний період в розмірі 17 025 грн 09 коп. та 3 441 грн в рахунок відшкодування сплаченого ним судового збору.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 31 жовтня 2012 року між сторонами у справі укладено попередній договір, відповідно до умов якого позивач та відповідач дійшли згоди, що вони укладуть до 30 листопада 2012 року в порядку встановленому чинним законодавством України договір купівлі-продажу належної відповідачеві квартири АДРЕСА_1 за ціною 573 497 грн 75 коп.

Сума передоплати що була отримана відповідачем від позивача за попереднім договором становить 567 503 грн. В подальшому ОСОБА_4 зобов'язання за попереднім договором не виконала, від укладання основного договору купівлі-продажу нерухомого майна ухиляється, крім того, кошти отримані нею від позивача повертати відмовляється, тому ОСОБА_5 просив задовольнити позов.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача суму авансового внеску в розмірі 567 503 грн., неустойку в розмірі 80 678 грн. 71 коп. та 3 441 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 05 червня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено у справі нове рішення про відмову в позові.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 05 червня 2014 року скасовано, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 лютого 2014 року залишено в силі.

У березні 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема ст.ст. 614, ч. 2 ст. 625, 635 ЦК України.

Як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справах за №№6-42006св12, 6-35130ск11, 6-25739св11, 6-44188св11, 6-25227св12, 6-26487св12.

Згідно з ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.6 постанови від 30 вересня 2011 року «Про судову практику застосування статей 353-360 ЦПК України», під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на які посилається заявник, як на приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, та ухвала, переглянути яку просить заявник, грунтуються на різних фактичних обставинах справи та стосуються оцінки доказів у цих справах, тому неоднакового застосування норм матеріального права, на які посилається заявник, в даному випадку не відбулось.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за заявою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: Н.А. Горелкіна

О.В. Кафідова

В.А. Нагорняк

О.М. Ситнік