АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 680/727/14-ц
Провадження № 22-ц/792/339/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Юзюка О.М.,

суддів: Ярмолюка О.І., Власенка О.В.,

при секретарі: Шевчук Ю.Г.,

з участю: представника ОСОБА_1, прокурора,

держадміністрації, держінспекції,

сільгосподарства,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №22-ц/792/339/15 за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Державного підприємства „Красилівський агрегатний завод" на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2014 року у справі за позовом виконувача обов'язків Хмельницького міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Новоушицької районної державної адміністрації до Державного підприємства „Красилівський агрегатний завод", ОСОБА_1, Інспекції державного архітектурного-будівельного контролю в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна інспекція сільського господарства в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Реєстраційна служба Новоушицького районного управління юстиції, ОСОБА_2, про визнання договору суборенди земельної ділянки недійсним та скасування його реєстрації, визнання недійсними та скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації та реєстрації права власності, знесення нерухомого майна.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року виконувач обов'язків Хмельницького міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Новоушицької РДА звернувсь в суд з означеним позовом

______________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Яцина О.І. Категорія № 59

Доповідач - Юзюк О.М.

мотивувавши його тим, що Новоушицькою РДА було надано дозвіл ДП „Красилівський агрегатний завод" на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для облаштування пляжу на території Вільховецької сільради. Розпорядженням голови Хмельницької облдержадміністрації №347/2012-р від 20 листопада 2012 року затверджено вказаний проект землеустрою та вирішено передати ДП „Красилівський агрегатний завод" в оренду земельну ділянку загальною площею 1,1781 га земель водного фонду. На підставі даного розпорядження Новоушицькою РДА та ДП „Красилівський агрегатний завод" укладено договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1 від 24 грудня 2012 року. Порушуючи вимоги ст. 203 ЦК України та ст. 8 ЗУ „Про оренду землі", орендарем земельної ділянки - ДП „Красилівський агрегатний завод" укладено договір суборенди земельної ділянки НОМЕР_2 від 16 серпня 2013 року площею 0,0309 га з ОСОБА_1, яка без дозволу власника земельної ділянки та Інспекції ДАБК, порушуючи вимоги законодавства, які регулюють порядок будівництва об'єктів нерухомого майна у прибережних захисних смугах, незаконно побудувала елінг з кімнатами відпочинку на отриманій в суборенду земельній ділянці. Оскільки ОСОБА_1 незаконно використовується земельна ділянка водного фонду рекреаційного призначення, вона самочинно здійснили будівництво, просив визнати недійсним договір суборенди та скасувати його державну реєстрацію, визнати недійсною та скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, визнати недійсною та скасувати реєстрацію права власності на нього, зобов'язати ОСОБА_1 знести самочинно збудований елінг з кімнатами відпочинку.

Рішенням Новоушицького районного суду від 24 грудня 2014 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір НОМЕР_2 суборенди земельної ділянки площею 0,0309 га, кадастровий номер: НОМЕР_3, що розташована на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, укладений 16 серпня 2013 року між ДП „Красилівський агрегатний завод" та ОСОБА_1 та скасовано його державну реєстрацію. Скасовано реєстрацію 29 жовтня 2013 року декларації за №80 подану ОСОБА_1 про готовність об'єкта до експлуатації (елінг з кімнатами відпочинку (А-ІІ). Скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно №33 від 21 листопада 2013 року - елінг з кімнатами відпочинку за адресою АДРЕСА_1, садово-городнє товариство „Калюс" Вільховецька сільська рада Новоушицький район Хмельницька область. Зобов'язано ОСОБА_1 знести самочинно побудований елінг з кімнатами відпочинку. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 і ДП „Красилівський агрегатний завод" вважають рішення необґрунтованим, незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просять його скасувати та відмовити в позові.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 19 березня 2015 року залучено до участі в справі як відповідача правонаступника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Пунктами 3 і 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права.

Так, розпорядженням голови Новоушицької райдержадміністрації від 17 травня 2007 року №355/07-р ДП „Красилівський агрегатний завод" було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для облаштування пляжу за рахунок земель державної власності на території Вільховецької сільради.

Розпорядженням голови Хмельницької обласної державної адміністрації від 20 листопада 2012 року №347/2012-р затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту с. Рудківці на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, в користування на умовах оренди ДП „Красилівський агрегатний завод" для рекреаційного призначення (облаштування пляжу і встановлення інших споруд), вирішено передати в оренду ДП „Красилівський агрегатний завод" земельну ділянку загальною площею 1,1781 га за рахунок земель водного фонду терміном на 49 років і надано повноваження райдержадміністрації на укладення договору оренди вказаної земельної ділянки.

4 грудня 2012 року між Новоушицькою РДА і ДП „Красилівський агрегатний завод" було укладено договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1, за умовами якого вказаному підприємству передано в оренду земельну ділянку площею 1,1781 га для рекреаційного призначення - облаштування пляжу.

Відповідно до листа Хмельницької ОДА №99/68-26-4450/2013 від 13 серпня 2013 року Хмельницька ОДА не заперечувала передачу частини земельної ділянки площею 0,280 га в суборенду третім особам згідно із договором земельної ділянки від 24 грудня 2012 року.

В подальшому 16.08.2013 року договір суборенди був укладений з ОСОБА_1, яка на отриманій земельній ділянці побудувала елінг з кімнатами відпочинку.

Колегія суддів вважає, що при задоволенні позову стосовно визнання договору суборенди земельної ділянки недійсним та скасування його реєстрації, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що цей договір суперечить вимогам закону.

Так, ч. 1 ст. 93 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст. 15, ч. ч. 1, 2 і 5 ст. 8 Закону України „Про оренду землі" умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, є однією з істотних умов договору оренди землі. Орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

На підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ДП „Красилівський агрегатний завод" і ОСОБА_1 уклали договір суборенди земельної ділянки з метою узаконення вже існуючого на той час самочинного будівництва приміщення елінгу. Крім умови про облаштування пляжу, вони включили до названого договору умову про право суборендаря на встановлення на земельній ділянці споруд. Із цього слідує висновок, що відповідачі всупереч вимогам ч. 2 ст. 8 Закону України „Про оренду землі" вийшли за межі обмежень, встановлених договором оренди земельної ділянки тому договір суборенди земельної ділянки суперечить вимогам закону та його слід визнати недійсним із скасуванням державної реєстрації.

Доводи апеляційних скарг щодо правомірності укладення договору суборенди землі протирічить закону та фактичним обставинам справи й рішення суду в цій частині є законним і обґрунтованим.

Щодо решти позовних вимог, суд виходив з того, що відповідачка самочинно побудувала в межах прибережної захисної смуги елінг з кімнатами відпочинку, тому Інспекція ДАБК безпідставно зареєструвала декларацію про готовність незаконно побудованого об'єкта до експлуатації, тому реєстрація права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно підлягає скасуванню, а самочинно побудований елінг з кімнатами відпочинку знесенню.

Проте такий висновок суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Стаття 50, ч. 3 ст. 52 ЗК України передбачають, що до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Відповідно до ч. 1, п. „в" ч. 2, ч. 3 ст. 60 цього Кодексу вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів (ч. 1, п. „г" ч. 2 ст. 61 ЗК України).

Такі ж положення містяться у ст.ст. 88, 89 ВК України.

У відповідності до ч. 1 і ч. 2 ст. 39 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 19 цього Закону свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно підписується державним реєстратором і засвідчується печаткою.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно ч. 1 ст. 26 даного Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Частинами 1 і 4 статті 376 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Рішення державного реєстратора, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке є правовстановлюючим документом, передують державної реєстрації прав особи на це майно, як умови такої.

Однак, вимога щодо захисту порушених прав власника на землю, на якій розташоване нерухоме майно, не реалізовувалась прокурором шляхом звернення до суду з позовом про визнання рішення про державну реєстрацію прав і свідоцтва про право власності на це майно недійсними.

Запис до Державного реєстру речових прав щодо права власності на елінг з кімнатами відпочинку внесений на підставі рішення реєстратора. ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Здійснивши державну реєстрації права власності ОСОБА_1 на елінг з кімнатами відпочинку, держава офіційно визнала факт виникнення права на нерухоме майно. Без скасування цієї реєстрації майно не може бути знесене.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Як зазначалось, прокурор заявив вимоги про скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації та знесення елінгу з кімнатами відпочинку.

Проте, ОСОБА_1 у подальшому відчужила елінг для ОСОБА_2, тому він є учасником спірних правовідносин, рішення у справі впливає на його права та обов'язки.

З урахуванням предмету і підстав позову, ОСОБА_2 мав брати участь у справі як співвідповідач, однак лише був залучений судом до участі у справі як третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Всупереч вимогам ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд першої інстанції не роз'яснив належним чином позивачеві його права, зокрема, щодо можливості залучення до участі у справі вищевказаної осіби, як співвідповідача, та не попередив про наслідки вчинення або не вчинення цих процесуальних дій.

Відповідно до повноважень, визначених ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд не може виправити ці порушення процесуальних норм.

У зв'язку з тим, що позовні вимоги до всіх належних відповідачів позивачем не заявлялись, відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

На підставі ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування судом норм матеріального права.

Як слідує з п. 24 ч. 1 ст. 5 Закону „Про судовий збір" Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи звільняються від сплати судового збору у справах, пов'язаних з питаннями, що стосуються повноважень цих органів.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат між сторонами по справі суд першої інстанції не врахував вищезазначеної норми закону. Відповідно, рішення суду в частині стягнення з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області судового збору підлягає скасуванню.

Аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 про віднесення спору щодо визнання недійсними і скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації та реєстрації права власності на нерухоме майно до адміністративної юрисдикції не ґрунтуються на законі.

Так, Інспекція ДАБК у Хмельницькій області здійснила реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації (елінг з кімнатами відпочинку (А-ІІ), яка в подальшому стала підставою для оформлення ОСОБА_1 права власності на це нерухоме майно, тому між сторонами виник спір про цивільне право, який повинен розглядатись у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 „Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Зазначення в апеляційній скарзі про те, що елінг з кімнатами відпочинку є гідротехнічною спорудою, яка могла бути споруджена у прибережній захисній смузі, також не відповідають фактичним обставинам справи та чинному законодавству.

Правилами технічної експлуатації річкових портових гідротехнічних споруд, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 29 березня 2004 року №251 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 27 липня 2004 року №932/9531, Правилами безпеки при експлуатації каналів, трубопроводів, інших гідротехнічних споруд у водогосподарських системах, затвердженими наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 3 квітня 2012 року №661 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2912 року за №633/20946, Методикою обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів та хвостів, затвердженою наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 19 грудня 1995 року №252 (у редакції наказу Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 10 вересня 1996 року №165; зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 21 грудня 1995 року за №466/1002), встановлено, що гідротехнічною спорудою є інженерна споруда, призначена для використання водних ресурсів і керування водним режимом або для боротьби зі шкідливою дією води, зокрема до гідротехнічних споруд відносяться: греблі, дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водоспуски, споруди водовідведення: тунелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувачі промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд.

Судом відхиляються і посилання в апеляційних скаргах на те, що прокурор звернувся до суду з позовом на захист інтересів неналежного позивача - Новоушицької районної державної адміністрації.

У відповідності до змісту ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру" прокурор вправі звертатися до суду із позовом на захист інтересів держави.

Частина 2 ст. 45 ЦПК України передбачає, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року №3-рп/99 прокурори подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Підставою представництва прокурором у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів, у тому числі потреба у здійсненні екологічної безпеки та охорони землі як національного багатства, внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. При цьому інтереси держави можуть збігатися або не збігатися з інтересами конкретних державних підприємств, а держава може вбачати інтерес не тільки в діяльності цих підприємств.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор вказав, що незаконне використання земельної ділянки водного фонду рекреаційного призначення під будівництво елінгу, яке також було проведено всупереч встановленому державою порядку, зачіпає інтереси держави. При цьому, прокурор визначив райдержадміністрацію як орган, який, на його думку, повинен представляти інтереси держави в спірних правовідносинах.

За встановлених обставин, аналізу і оцінки доказів, рішення місцевого суду стосовно скасування державної реєстрації права власності, зобов'язання до знесення самочинного будівництва підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у позові. В решті судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і Державного підприємства „Красилівський агрегатний завод" задовольнити частково.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2014 року в частині скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, знесення самочинного будівництва і стягнення з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області судового збору скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове рішення.

В позові виконувача обов'язків Хмельницького міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Новоушицької районної державної адміністрації стосовно скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно - елінгу з кімнатами відпочинку, що розташовані по АДРЕСА_2 у садово-городньому товаристві „Калюс" Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, та про зобов'язання ОСОБА_1 до знесення цього елінгу з кімнатами відпочинку - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства „Красилівський агрегатний завод" та ОСОБА_1 на користь держави судовий збір по 121 грн. 80 коп. з кожного.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.М. Юзюк