ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8878/14-ц
провадження № 2/753/236/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Заболотній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ПАТ „Дельта Банк до ОСОБА_2, 3-ті особи: Державна реєстраційна служба України, служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності на квартиру, виселення,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, 3-ті особи: Державна реєстраційна служба України, служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності на квартиру, виселення.

Обґрунтовуючи позов, банк виходить з того, що між АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_2 17.03.2008 року було укладено кредитний договір №0, згідно умов якого відповідач отримала від АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк») кредит у сумі 157 861,20 доларів США на строк до 17.03.2038 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 11,90% річних.

АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк») виконав умови кредитного договору та надав відповідачу зазначені грошові кошти у повному обсязі.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №0 від 17.03.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_2 17.03.2008 року було укладено договір іпотеки №79954, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала в іпотеку АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк») нерухоме майно: трикімнатну квартиру, загальною площею 70,20 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з вказаних кредитного договору та договору іпотеки.

Однак, позичальник належним чином не виконує свої зобовязання за кредитним договором, чим порушує передбачені договором строки сплати заборгованості.

Зважаючи на неналежне виконання ОСОБА_2 умов договору кредиту №0 від 17.03.2008 року, ПАТ «Дельта Банк» просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки у вигляді трикімнатної квартири АДРЕСА_1, шляхом передачі ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно, припинити право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру, в тому числі право користування, володіння та розпорядження нею, виселити ОСОБА_2 з усіма мешканцями з квартири АДРЕСА_1.

Представник позивача у судове засідання не зявився, у своїх позовних вимогах просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні, пояснивши, що відповідач сплатила частину кредитних коштів, і вказані позивачем суми боргу не є достовірними, крім того просила застосувати Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті», стверджуючи, що даний закон розповсюджує свою дію на правовідносини, які склалися між сторонами спору.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що між АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_2 17.03.2008 року було укладено кредитний договір №0, згідно умов якого відповідач отримала від АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк») кредит у сумі 157 861,20 доларів США на строк до 17.03.2038 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 11,90% річних (а.с.13-31).

Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №0 від 17.03.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_2 17.03.2008 року було укладено договір іпотеки №79954, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала в іпотеку АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк») нерухоме майно: трикімнатну квартиру, загальною площею 70,20 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.33-36).

08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з вказаних кредитного договору та договору іпотеки (а.с.57-60).

Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України).

Частинами 1, 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов'язання iпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог iпотекодержателя.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право iпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві на підставі рішення суду.

Через неналежне виконання умов кредитного договору у ОСОБА_2 утворилась заборгованість у розмірі 228 787,86 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1 828 701,37 грн., яка складається з : 157 861,20 дол. США, що еквівалентно 1 261 784,57 грн. заборгованість за кредитом, 70 926,66 дол. США, що еквівалентно 566 916,880 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення наявної заборгованості за договором кредиту відповідає вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до вимог ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: зокрема, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Окрім того, ст. 38 цього Закону передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, у частині 6 визначає, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Разом з тим, згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року, вбачається, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Враховуючи те, що передане відповідачем в іпотеку майно, а саме трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1, де проживає відповідач підпадає під критерії майна, на яке згідно вище вказаного закону не може бути звернуто стягнення, оскільки квартира є предметом іпотеки, використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, кредит ОСОБА_2 отриманий в іноземній валюті і є споживчим, відповідачем надано копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні, загальна площа квартири за адресою: АДРЕСА_1 70,20 кв. м, дія вище вказаного Закону розповсюджується на правовідносини, що виникли між сторонами, однак при розгляді справи судом було встановлено всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, і в такому випадку в порядку ст. 217 ЦПК України звернення стягнення на вказану квартиру та виселення необхідно відстрочити на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України ,наданого для забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07.06.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3 654 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 589, 590, 610, 615, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 6, 10, 11, 60, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст. ст. 12, 33, 39, 40, 41 Закону України «Про іпотеку», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

В рахунок погашення основного зобовязання щодо стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0, укладеним 17.03.2008 року між АКІБ „УКРСИББАНК та ОСОБА_2, в сумі 228 787,86 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки на нерухоме майно:

квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 70,20 м2, згідно договору іпотеки №79954, укладеного 17.03.2008 року, шляхом передачі ПАТ „Дельта Банк права власності на вказане нерухоме майно.

Припинити право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, в тому числі право користування, володіння та розпорядження нею.

Виселити ОСОБА_2 з усіма мешканцями з квартири АДРЕСА_1.

Витребувати у ОСОБА_2 та передати ПАТ „Дельта Банк технічний паспорт та право установчі документи на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно ст.217 ЦПК України відстрочити виконання звернення стягнення на предмет іпотеки на вказане нерухоме майно та виселення на строк дії Закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого для забезпечення кредитів в іноземній валюті, який набрав чинності 7.06.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ „Дельта Банк 3654 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ: О.М.КОЛЕСНИК