Справа № 565/1762/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2015 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області-

під головуванням судді Ковтуновича М.І.

при секретарі судового засідання Ломазі С.О.

з участю:

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника позивачів ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про припинення права на частку в праві спільної часткової власності на квартиру,

в с т а н о в и в :

В суд звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_5 про припинення права власності відповідача на частку в спільному майні - квартирі АДРЕСА_2 та виплату грошової компенсації вартості 1/4 частки квартири №18 відповідачу в сумі 115975 грн. Одночасно просять визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частки квартири №18.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що у спільній частковій власності сторін перебуває спірна квартира №18, набута за договором міни від 15.08.2003р., і кожному співвласнику належить по 1/4 частки у праві спільної власності. Квартира складається із двох житлових кімнат і проживають там позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 На сьогодні відповідач ОСОБА_5 проживає у власній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, а позивач ОСОБА_3 теж має власне житло і проживає у м.Рівне.

Позивачі посилаються, що прийняли рішення продати квартиру і купити будинок в селі. На таку пропозицію погодилися усі співвласники квартири №18, окрім відповідача. На пропозицію сплатити йому вартість ? частки ОСОБА_5 не погоджується, а вимагає половину вартості від усього нажитого, за час спільного проживання, батьками майна. Частка відповідача у праві спільної власності на квартиру є незначною і складає 25% від вартості та площі спільного майна, а позивачі мають значну частку - 75% від вартості та площі квартири. Виділення в натурі частки відповідача або встановлення порядку користування квартирою також не можливе, з урахуванням незначної частки відповідача у спільній квартирі. Позивачі та відповідач не є членами однієї сім'ї, не проживають спільно і не ведуть спільного господарства, а лише мають родинні зв'язки. Відповідач не приймає участі в утриманні квартири №18, мотивуючи наявністю свого житла. Такі витрати несуть ОСОБА_1, ОСОБА_2 За таких обставин склалася ситуація, що робить неможливим спільне володіння та користування майном. Крім того, відповідач із 2003р. не проживає у квартирі №18, а проживає в іншому власному житлі, то припинення за рішенням суду права ОСОБА_5 на частку в праві власності на квартиру №18 не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сім'ї. Сторона позивачів внесли на депозит ТУ ДСА України в Рівненській області компенсацію вартості частки відповідача в сумі 115975 грн., при тому, що повна ринкова вартість квартири №18 складає 463900 грн.

В судовому засіданні позивачі повністю підтримали свої позовні вимоги. Позивач ОСОБА_2 давала пояснення, що за змістом близькі до обґрунтувань позовної заяви. Покликалася, що при обміні квартир доплачені кошти були передані відповідачу для придбання ним квартири, в якій він проживає. Позивач зазначає, що від ОСОБА_5 не було пропозицій викупити частки позивачів у спірній квартирі і вона б йому свою частку не продала б.

Позивач ОСОБА_1 підтримував пояснення вищезазначеного позивача. Також заявляв, що у теперішній час він квартири не продає.

Із пояснень позивача ОСОБА_3 слідує, що до неї звернулися батьки, щоб отримати згоду на продаж квартири №18, так як вони хочуть придбати будинок. Вона була не проти продажу квартири, але відповідач заперечив. Зазначене питання виникло вже більше року тому. Кошти, як компенсація вартості частки відповідача на депозит були внесені нею, але вважає, що повинна бути прирощена частка позивача ОСОБА_1, замість припиненої частки у праві власності ОСОБА_5

Представник позивачів ОСОБА_4 теж дав пояснення по справі, подібні за змістом до письмових обґрунтувань позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_5 позову про припинення права власності та компенсацію його частки у спільній власності на квартиру №18 не визнав повністю. З його пояснень слідує, що він не хоче втрачати своєї частки у праві власності на квартиру №18. Хотів би цю частку подарувати своїм дітям. ОСОБА_2 телефонувала йому і повідомила, що оцінили квартиру в 28 тисяч доларів США. Тоді відповідач запропонував за таку вартість викупити частки у праві власності позивачів, але ОСОБА_2 відмовилася, пославшись, що для них це не вигідно. ОСОБА_5 не погоджується із визначеною стороною позивачів вартістю спірної квартири, вважає її заниженою. Погодився б на суму компенсації вартості частки, еквівалентну 10 тисяч доларів США. Зазначав також, що він має у власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, де проживає разом із дружиною і двома дітьми. Просив у позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши інші докази у справі приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про припинення права власності на частку в спільному майні - квартирі №18, виплату грошової компенсації частки та визнання права власності на ту ж частку за ОСОБА_1 слід відмовити.

Під час з"ясування обставин справи судом встановлено, що двокімнатна квартира АДРЕСА_2 згідно договору міни квартир від 15.08.2003р. належить сторонам в рівних частках - по ? кожному. Сторонами не оспорюється, що неможливий розподіл квартири у натурі. Відповідач має інше житло, де проживає, тому не має в теперішній час наміру проживати в спірній квартирі.

Відповідно до ст.365 ч.2 ЦК України право особи на частку у спірному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім"ї.

Встановлюючи обставини справи, суд вважає, що 1/4 частка відповідача у спірній квартирі не може бути визнана незначною.

Відповідач не погоджується на отримання компенсації вартості його частки в розмірі, що запропонований стороною позивачів та внесений на депозит, покликаючись, що ринкова вартість квартири №18 є більшою, ніж визначена позивачами.

Статтею 365 ч.2 ЦК встановлено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку в спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згоди щодо розміру грошової компенсації сторони не дійшли. Позивачем ОСОБА_3 16.12.2014р. внесено 115975 грн. на рахунок ТУ ДСА України в Рівненській області як суму грошової компенсації вартості спірної частки ОСОБА_5 в квартирі №18.

До суду стороною позивачів надано копію висновку спеціаліста - суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_7 від 05.06.2014р. про вартість майна - квартири №18, з якого видно, що ринкова вартість спірної квартири становить 463900 грн., на дату оцінки - 03.12.2014р.

Однак, висновком того ж спеціаліста - суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_7 від 13.02.2015р. про вартість майна - квартири №18, підтверджується, що ринкова вартість тієї ж квартири №18 станом на 13.02.2015р. складає 777600 грн.

Оцінюючи вищенаведені два висновки спеціаліста щодо вартості майна суд визнає, що вартість квартири №18, що зазначена у висновку від 05.06.2014р. на час вирішення справи не відображає ринкової вартості спірної квартири, так як з дня оцінки минув значний час. При цьому, більш близьким в часі до дня вирішення справи був сформований висновок від 13.02.2015р. і тому, при вирішенні справи суд орієнтується в питанні вартості спірного майна саме на останній висновок і визнає визначену в ньому вартість квартири ближчою, на час розгляду справи, до ринкової вартості квартири №18, ніж у висновку від 05.03.2012р. При цьому суд враховує також, що в нинішніх суспільних умовах істотний вплив на формування ринкової вартості спірної квартири справляє знецінення гривні.

Однак, ці обставини не повинні погіршувати становище відповідача як співвласника майна, та не можуть позбавити його права на отримання компенсації за дійсною ринковою вартістю спірної квартири на момент вирішення справи.

Недоплаченою на депозит є значна сума компенсації вартості частки відповідача у праві спільної власності, тому суд не вправі прийняти рішення про стягнення із позивачів недоплаченої різниці до ринкової вартості частки на час вирішення справи, оскільки це не відповідатиме умові попереднього внесення позивачем вартості частки на депозит (ст.365 ч.2 ЦК) та засадам розумності (ст.3 ЦК).

Отже, вищезазначеної умови в повній мірі по даному позову не дотримано.

Тому, згідно із ст.10 ЦПК України позивачем не доведено підстав для задоволення позову.

Понесені відповідачем судові витрати в розмірі 1000 грн., на оплату за проведення оцінки квартири №18, підлягають присудженню із позивачів, у рівних частках із кожного.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про припинення права на частку в праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2, через недоведеність вимог.

Стягнути із ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у користь ОСОБА_5 по 333 (триста тридцять три) гривні 33 копійки судових витрат, з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я :