Провадження № 2/521/969/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 квітня 2015 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Гресько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та усунення перешкод, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом та після уточнення позовних вимог просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 02 серпня 2006 року, яка станом на 14 серпня 2014 року становить 196957,99 швейцарських франків, що згідно курсу НБУ є 2839240,41 грн., перед ПАТ «Дельта Банк» звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру під АДРЕСА_1, шляхом передачі Іпотекоцержатато ПАТ «Дельта Банк» вказаного предмета іпотеки у власність; визнати за позивачем право власності на вищезазначене нерухоме майно; виселити та зняти з реєстрації місця проживання та перебування відповідачів, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1, дані про яких внесенні до Єдиного державного реєстру про місце проживання або місце перебування особи; зобов'язати ОСОБА_1 передати позивачу правовстановлюючі документи на предмет іпотеки (свідоцтво про право власності, державний акт), ключі від вхідних дверей (дублікати ключів), документи, що характеризують об'єкт нерухомості (технічний паспорт на будинок), та інші документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», а також судові витрати покласти на ОСОБА_1, посилаючись на такі обставини.

02 серпня 2006 року АКІБ «УкрСиббанк» (зараз - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 147070,0 швейцарських франків строком до 02 серпня 2027 року або достроково зі сплатою 8,990% річних за користування кредитними коштами із цільовим використанням на особисті потреби (безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, а саме на: Іпотечний кредит, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором. В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно п. 2.1 кредитного договору, Банк укладає в день укладення цього договору з ОСОБА_1 договір іпотеки, та з ОСОБА_2 договір поруки. Згідно із п. 1.2. договору іпотеки, Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань Іпотекодавця за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02 серпня 2006 року та за Додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту №83 від 02 серпня 2006 року до Договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки №VC30D00054 від 01 серпня 2006 року. Предметом іпотеки є квартира під АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 14 серпня 2014 року виникла прострочена заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02 серпня 2006 року на загальну суму 196957,99 швейцарських франків, що за курсом НБУ складає 2839240,41 грн., на підставі цього позивач вимушений звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.

Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі, та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник Полтавчука Андрія Петровича Ніколаєва Нелі Анзорівна надала до суду заяву про слухання справи за її відсутністю та за відсутністю ОСОБА_1, у позовних вимогах ПАТ «Дельта Банк» просила відмовити у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8, у судове засідання не з'явились, були сповіщені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.

02 серпня 2006 року АКІБ «УкрСиббанк» (зараз - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 147070,0 швейцарських франків строком до 02 серпня 2027 року або достроково зі сплатою 8,990% річних за користування кредитними коштами із цільовим використанням на особисті потреби (безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, а саме на: Іпотечний кредит, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором.

В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно п. 2.1 кредитного договору, Банк укладає в день укладення цього договору з ОСОБА_1 договір іпотеки, та з ОСОБА_2 договір поруки.

Відповідно до п. 1.1 договору іпотеки, предметом іпотеки є чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею: 162,7 кв. м., житловою площею: 81,6 кв. м.

Згідно із п. 1.2. договору іпотеки, іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань Іпотекодавця за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02 серпня 2006 року та за Додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту №83 від 02 серпня 2006 року до Договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки №VC30D00054 від 01 серпня 2006 року.

У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 14 серпня 2014 року виникла прострочена заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02 серпня 2006 року на загальну суму 196957,99 швейцарських франків, що за курсом НБУ складає 2839240,41 грн.

На підставі зазначених пунктів кредитного договору позивачем було направлено повідомлення про порушення основного зобов'язання від 24 липня 2014 року за вих. №20896.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Згідно із положеннями п. п. 38, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у випадку, якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

За іпотечним договором від 02. Серпня 2006 року п. 5.2. встановлено, що в повідомленні на адресу іпотекодавця зазначається який зі способів, встановлених ч. 3 ст. 36 «Закону України «Про іпотеку», застосовуються іпотекодержателем для задоволення своїх вимог. За п. 5.3. договору у разі законодавчої можливості при застосуванні передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог іпотекодержателя (абз. 2 ч. 3 ст. 36 «Закону України «Про іпотеку») право власності переходить до іпотеко держателя з моменту отримання повідомлення. Повідомлення направлялося 24 липня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 590, ст. 578 ЦК звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу.

Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» встановлено певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно із довідки (виписка із будинкової книги про склад сім'ї та реєстрації) від 27 жовтня 2014 року за № 1368 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 (основний) з 07.03.2007 року, ОСОБА_2 (дружина) з 16.04.2008 року, ОСОБА_3 (дочка) 16.04.2008 року, ОСОБА_9 (дочка) 16.04.2008 року, ОСОБА_4 (піднаймач) з 07.03.2007 року, ОСОБА_5 (піднаймач) з 03.09.2013 року, ОСОБА_6 (піднаймач) з 03.09.2013 року, діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7 (син піднаймача) з 03.09.2013 року, ОСОБА_8 (дочка піднаймача) з 03.09.2013 року.

Тобто всі перелічені особи були зареєстровані після укладання іпотечного договору в тому числі малолітні діти.

За п. 2.4.8 іпотечного договору від 02.08.2006 року серед обов'язків іпотекодавця є обов'язок не реєструвати в жилих приміщеннях, що складають предмет іпотеки, фізичних та юридичних осіб без згоди іпотекодержателя.

Відповідно до п. 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Жодного доказу отримання відповідачем згоди на реєстрацію фізичних осіб до суду не надано.

Таким чином, подана позовна заява ґрунтується на вимогах чинного законодавства та договорів про надання кредиту, іпотечному договорі.

При цьому суд має врахувати положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року за №1304-VIІ, який діє на час ухвалення судового рішення.

На підставі цього Закону вбачається, протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

За викладених обставин суд має позов задовольнити, встановивши при цьому згідно ст. 217 ЦПК України порядок виконання рішення суду, за яким відстрочити його виконання до закінчення дії вказаного мораторію.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Керуючись ст. ст. 16, 525, 526, 578, 589, 590, 610, 611, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 217 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37, ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», СУД -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та усунення перешкод - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Савранським РВ УМВС України в Одеській області 20 травня 1998 року, адреса проживання: АДРЕСА_2, за кредитним договором № 0 від 02 серпня 2006 року, яка станом на 14 серпня 2014 року становить 196957,99 швейцарських франків (сто дев'яносто шість тисяч дев'ятсот п'ятдесят сім швейц. франків 99 сан.), що станом на день НБУ складає 2839240,41 гривень (два мільйони вісімсот тридцять дев'ять тисяч двісті сорок грн. 41 коп.), перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Код , місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп. Б) звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно - чотирикімнатну квартиру під АДРЕСА_1, загальною площею: 162,7 кв. м., житловою площею: 81,6 кв. м., шляхом передачі Іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» предмет іпотеки у власність.

Визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Код , місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп. Б) право власності на нерухоме майно, а саме: чотирикімнатну квартиру під АДРЕСА_1, загальною площею: 162,7 кв. м., житловою площею: 81,6 кв. м.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 із житлового приміщення - квартири під АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_1 передати ПАТ «Дельта Банк» правовстановлюючі документи на предмет іпотеки - чотирикімнатну квартиру під АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності, державний акт), ключі від вхідних дверей (дублікати ключів), документи, що характеризують об'єкт нерухомості (технічний паспорт на будинок), та інші документи передбачені Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 3654,0 гривень (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири грн. 00 коп.).

Встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого після набрання ним законної сили, це рішення є підставою для Малиновського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, за адресою: АДРЕСА_1.

Відстрочити виконання судового рішення до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.К.Гуревський