АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2966/15 Справа № 203/3496/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Католікян М. О. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіна В.В., про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток, визнання права власності та про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду М.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ПАТ "УкрСиббанк", предметом заявлених позовних вимог у якому є визнання квартири АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя, визначення часток та визнання права власності на частки вказаної квартири.

Також в провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна справа №203/6997/14-ц, провадження №2/0203/1935/2014 року, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус ДМНО Кухтіна В.В., за яким позивачкою ОСОБА_3 заявлено вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Кіровського районного суду М.Дніпропетровська від 24.11.2014 року вищезазначені позовні вимоги було об'єднано в одне провадження.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ від 16.01.2015 року клопотання представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову по вищевказаній цивільній справі - задоволено частково:

До набрання законної сили судовим рішенням по справі заборонено відчуження квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині в задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову - відмовлено (вид.мат. а.с.83-84).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначену ухвалу скасувати, як винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права (вид.мат.,а.с.86-87).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, надавши оцінку доводам апеляційної скарги та з урахуванням заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін у відповідності з ст.312 ЦПК України, з наступних підстав.

Згідно до частин 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову передбачені ст.152 ЦПК України.

Постановлюючи ухвалу місцевий суд дійшов висновку про те, що між сторонами по справі виник спір, предметом якого є спірна квартира, та незастосування заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Суд першої інстанції постановлюючи ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення позову прийшов до правильного висновку про те,, що між сторонами наявний спір про право, а предметом спору є нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1, яка на підставі правовстановлюючих документів належить ОСОБА_2, тоді як на думку позивачки право власності на частину вказаного нерухомого майна має бути визнано за нею та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, а тому не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вказані висновку суду узгоджуються з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на незаконність ухвали в основному зводяться до заперечень проти позовних вимог ОСОБА_3, а посилання апелянтана те, що вказаною ухвалою порушуються її права, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки заява про застосування заходів забезпечення позову задоволена лише в частині накладення заборони на відчуження нерухомого майна, а від так не позбавляє апелянта права вільно ним володіти та користуватись та обмежує її лише в праві розпорядження цим майном, що ніяким чином не може відобразитись на побутовому циклі життя відповідачки як користувача цього майна.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, оскільки не свідчать про незаконність ухвали суду і не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм матеріального чи процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни ухвали, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвалу від 16.01.2015 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: