Справа № 128/2572/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі - Ільченко Ю.В., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Свій позов мотивує тим, що 20 липня 2012 року між нею та відповідачем по справі було укладено договір позики. На виконання даного договору вона передала відповідачу гроші в сумі 7600 (сім тисяч шістсот) гривень та 900 (дев'ятсот) гривень, тобто на загальну суму 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень. На підтвердження укладення зазначеного договору відповідач ОСОБА_2 видала їй власноручно написану розписку, в якій зазначено, що вона зобов`язується повернути їй борг в сумі 8500 (вісім п'ятсот) гривень. Проте, відповідач у встановлений строк борг не повернула.

Вона неодноразове зверталася до відповідача з проханням повернути борг в добровільному порядку. Проте, відповідач у встановлений термін борг не повернула, тим самим порушивши умови договору та не виконала взяті на себе зобов'язання.

Просить суд стягнути з відповідача на її користь: суму основного боргу в розмірі 8500 (вісім тисяч п'ятсот) грн. 00 коп.; 3% річних від простроченої суми, становить 751 (сімсот п'ятдесят одна) грн. 02 коп.; індекс інфляції за весь час прострочення сплати боргу в розмірі6493 (шість тисяч чотириста дев'яносто три) грн. 50 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп., також просить вирішити питання про стягнення судових витрат у справі, що разом становить в загальній сумі 18488 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. 12 коп.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд даної цивільної справи у її відсутності, позовні вимоги підтримали за обставин викладених в позовній заяві. Також представник позивача просив стягнути з позивача понесені ним судові витрати, а саме: судовій збір у розмірі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2500,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з'явилася, однак подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнала у повному обсязі, просить стягнення проводити з її пенсії та розглянути справу у її відсутність.

Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення суми боргу, з урахування встановлено індексу інфляції за весь час прострочення сплати боргу та 3% річних від простроченої суми,є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат та витрат на правову допомогу у справі, слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено та сторонами у справі не оскаржувалося, що 20 липня 2012 року відповідач ОСОБА_2 взяла у позику у позивача ОСОБА_1 7600 (сім тисяч шістсот) гривень та 900 (дев'ятсот) гривень, тобто на загальну суму 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень, про що склала відповідну розписку, згідно до умов якої зобов'язалася повернути гроші (а.с.6).

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Також, судом встановлено та сторонами не оскаржувалося, що в обумовлений строк у розписці відповідач ОСОБА_2 позику не повернула.

На підставі ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно положень, викладених в ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи , що відповідач взяте на себе зобов'язання за договором позики не виконала та не повернула отриманих грошових коштів за договором позики у сумі - 8500 гривень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в сумі основного боргу в розмірі 8500 (вісім тисяч п'ятсот) грн. 00 коп.; 3% річних від простроченої суми, становить 751 (сімсот п'ятдесят одна) грн. 02 коп.; індекс інфляції за весь час прострочення сплати боргу в розмірі6493 (шість тисяч чотириста дев'яносто три) грн. 50 коп. що разом становить в загальній сумі 15744,52 грн. (п'ятнадцять тисяч сімсот сорок чотири гривень 52 копійки) підлягають задоволенню, із наступного розрахунку.

Станом на липень 2015 року сума позики відповідачем не повернута.

Таким чином заборгованість зі встановленого індексу інфляції станом на 16 липня 2015 року від суми боргу за період прострочення складає: з серпня 2012 року - липень 2015 року = 1,763942, тому інфляційні нарахування на суму боргу складають: 8500,00 грн. (сума основного боргу) х 1,763942 = 14993,50 грн. Сума збитків завданих інфляцією складає: 14993,50 грн. - 8500,00 грн. (сума основного боргу) = 6493,50 грн.

Для розрахунку трьох процентів річних від простроченої суми використовуємо формулу: Сума санкції = С х 3% : 365 х Д, де

С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення.

8500,00 грн. х 3% : 365 х 1075 = 751,02 грн.

Отже фінансова санкція у розмірі трьох процентів річних від суми боргу склала 751,02 грн..

Таким чином загальна сума боргу з урахування санкцій складає: 8500,00 грн. + 6493,50 грн. + 751,02 грн. = 15744,52 грн. (п'ятнадцять тисяч сімсот сорок чотири гривень 52 копійки).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до положень , викладених у ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать:

Пункт 1 частини третьої статті 79 виключено на підставі Закону № 3674-VI від 08.07.2011\

2) витрати на правову допомогу;

3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду;

4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи;

6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про судовій збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України, понесені нею і документально підтверджений судовій збір у сумі 243 гривні 60 копійок ( а.с.1).

Визначаючи розмір витрат, пов'язаних з розглядом судової справи - витрат на правову допомогу, суд виходить з положень ст. 84 ЦПК України, згідно до якої витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Договір між ФОП ОСОБА_3 та позивачем про надання послуг по даній справі укладався 05 березня 2015 року, згідно якого вартість послуг за домовленістю складає 2500 грн., однак відсутня квитанції про підтвердження сплати позивачем саме за юридичні послуги даної суми , також з якого не вбачається по який справі , які послуги надаються позивачу , в якій установі тощо.

Також в матеріалах справи , справи наявна довіреність на представництво від 24 квітня 2015 року , якою позивач уповноважує ОСОБА_3 як фізичну особу представляти її інтереси в суді.

Тому суд, відмовляє позивачу у стягненні з відповідача 2500 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 1046,1047,1049,1050 ЦК України, ст.1 Закону України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст. 8. Закону України « Про Державний бюджет на 2015 рік», ст. ст. 60, ч.ч.1,2 ст.84, 88, 79,174, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області 18 січня 2001 року, зареєстрованої та проживаючої за адресом: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2: борг за розпискою про отримання грошей від 20 липня 2012 року в розмірі 8500 (вісім тисяч п'ятсот) грн. 00 коп.; 3% річних від простроченої суми, становить 751 (сімсот п'ятдесят одна) грн. 02 коп.; індекс інфляції за весь час прострочення сплати боргу в розмірі6493 (шість тисяч чотириста дев'яносто три) грн. 50 коп. що разом становить в загальній сумі 15744 (п'ятнадцять тисяч сімсот сорок чотири) гривень 52 копійки.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Вінницьким РВ УМВС України у Вінницькій області 18 січня 2001 року, зареєстрованої та проживаючої за адресом: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 у рахунок повернення понесених судових витрати по справі - судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок.

В частині вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в розмірі 2500 гривень- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницькій районний суд, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду виготовлено 12 листопада 2015 року.

Суддя: