Справа № 165/999/14-ц Провадження № 22-ц/773/1265/15 Головуючий у 1 інстанції: Галушка О.Г.
Категорія: 53 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І. ,

суддів - Стрільчука В.А, Карпук А.К.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, відшкодування моральної шкоди та стягнення коштів за порушення грошового зобов'язання за апеляційною скаргою відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 03 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що працювала у відповідача на посаді фахівця відділу по роботі з письмовими запитами клієнтів і 03.10.2013 року була звільнена з роботи на підставі статті 39 КЗпП. В день звільнення не була присутня на роботі, оскільки з 23.09.2013 року до 03.10.2013 року перебувала на лікарняному і на момент звільнення їй не було повернуто трудову книжку та не надано наказ про звільнення.

14 жовтня 2013 року вона цінним листом надіслала відповідачу заяву про надіслання їй копії наказу про звільнення, трудової книжки, розрахунку сум, належних їй при звільненні та довідки про доходи за останні півроку, який повернувся їй без вручення.

Лише на її повторне звернення 20.01.2014 року із аналогічною заявою відповідач 25.02.2014 року надіслав їй трудову книжку, яку вона отримала цінним листом 10 березня 2014 року.

Період затримки видачі трудової книжки з 04.10.2013 року по 24.02.2014 року становить 4 календарні місяці та 20 днів, або 96 робочих днів. Середній заробіток за 1 робочий день становить 202 грн. 47 коп..

Відповідач протиправно не видавав їй трудову книжку, створивши перешкоди для працевлаштування, що призвело до душевних хвилювань та до вимушених змін в організації свого життя.

Уточнивши позовні вимоги (а.с.121-126), позивач просила стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ТАС» на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, пов'язаного із затримкою видачі трудової книжки за 96 робочих днів за період з 04 жовтня 2013 року по 24 лютого 2014 року в розмірі 19437,12 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних у розмірі 10107,29 грн..

Рішенням Нововолинського міського суду від 03 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_2 19437 грн. 12 коп. середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки за період з 04 жовтня 2013 року по 24 лютого 2014 року, 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди та в дохід держави 487 грн. 20 коп. судового збору.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

Вважає, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду в частині визначення розміру середнього заробітку - до зміни з наступних підстав.

Згідно ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Із апеляційної скарги вбачається, що фактично рішення суду оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, а тому і переглядається саме у цій частині.

Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

Судом встановлено, що позивач звільнена з роботи 03.10.2013 року (а.с.102), однак у день звільнення відповідач трудову книжку їй не видав.

Відповідно до п.4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Із копії заяви позивача від 14.10.2013 року вбачається, що остання побажала, щоб трудову книжку їй було переслано поштою, а також вона надіслала відповідачу листок її тимчасової непрацездатності за період з 03.10 по 14.10.2013 року (а.с.127, 129, 180). Оскільки цей лист повернувся їй без вручення, то повторно цю ж заяву відповідачу було надіслано 20.01.2014 року (а.с.106, 128, 183).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач своєчасно повідомила відповідача про свою згоду на пересилання трудової книжки поштою.

Судом встановлено, що відповідач надіслав позивачу трудову книжку 25.02.2014 року.

Відповідно до ч.4 ст.235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку, суд першої інстанції вірно виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки. Разом з тим, судом невірно визначено період, за який має бути нараховано середній заробіток та його розмір.

Позивач з 03.10 по 14.10.2013 року включно перебувала на лікарняному і їй відповідачем було за цей період виплачено грошові кошти, що стверджується надісланими апеляційному суду відповідними платіжними дорученнями №№ 2169, 2172 від 05.03.2014 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що нарахування позивачу середнього заробітку має рахуватися з 15.10.2013 року і по 24.02.2014 року - дату надіслання відповідачем трудової книжки, оскільки це число рахується днем вручення трудової книжки відповідачем, так як позивач сама дала згоду на її пересилання поштою.

Також суд першої інстанції вірно визначив розмір середньоденного заробітку - 202,47 грн., який розраховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 і який відповідачем не спростовується.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що до стягнення підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу, пов'язаного із невидачею трудової книжки за період з 15.10.2013 року по 24.02.2014 року включно, тобто за 89 робочих днів у розмірі 18019 грн. 83 коп. (202,47 х 89).

Покликання апелянта на відсутність вини відповідача у невидачі трудової книжки не заслуговує на увагу, оскільки позивач на адресу відповідача своєчасно надіслала письмову заяву щодо надіслання їй трудової книжки поштою, яку він безпричинно не отримав перший раз, а після повторного надіслання цієї заяви у січні 2014 року відповідач надіслав трудову книжку не відразу, а більше ніж через місяць.

Крім того, знаючи про неотримання позивачем трудової книжки, відповідач в порушення вимог п.4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників не надіслав у день звільнення позивачу поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки та не роз'яснив про її право на отримання трудової книжки по пошті.

Також безпідставними є покликання відповідача на недоведеність позивачем заподіяння їй моральної шкоди.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Для працевлаштування особи необхідна трудова книжка, відсутність якої створює певні перешкоди і це потребує додаткових зусиль для організації свого життя та для забезпечення себе життєво необхідними засобами.

З огляду на вище викладене суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди, розмір якої вірно визначений, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки судом першої інстанції розрахунок середнього заробітку проведений з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 309 ЦПК України це є підставою для зміни рішення суду в цій частині.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» задовольнити частково.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 03 липня 2015 року в даній справі в частині визначення розміру середнього заробітку змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_2 18019 грн. 83 коп. (вісімнадцять тисяч дев'ятнадцять грн. 83 коп.) - середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки за період з 15 жовтня 2014 року по 24 лютого 2015 року.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді