АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9879/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А..
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Прохоровій В.С.

за участю: представника заявника Малая В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства „Ідея Банк" - Дзундзи Ольги Володимирівни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства „Ідея Банк" до ОСОБА_5 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство „ Ідея банк" зверталося у квітні 2015 року з заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року ПАТ „Ідея Банк" було відмовлено у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник заявника подав апеляційну скаргу, де ставив питання про її скасування та постановлення нової про задоволення заяви. Вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді -доповідача, вислухавши пояснення осіб які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи було встановлено, що 27.02.2015 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було постановлено рішення щодо задоволення вимог ПАТ „Ідея Банк" про стягнення з ОСОБА_5 на його користь заборгованості за кредитним договором від 09.067.2012 року в розмірі 16 466,72 гривни та витрат пов'язаних з вирішенням спору.

Заявник звертаючись до суду просив видати виконавчий лист на примусове виконання рішення третейського суду виходячи з положень ст. 379 -7 та 389-11 ЦПК України.

Згідно ст. 389 -10 ЦПК України, суд відмовляє у видачі виконавчого листа, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду; 3) пропущено строк, встановлений для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду передбачає способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції посилаючись на положення п. 2 ст. 389 -10 ЦПК України вказував про те, що справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди « визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейським судам.

Законом України «Про внесення змін до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам « частину першу статті 6 закону України «Про третейські суди» доповнено п.14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку ( кредитної спілки). Зазначений закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

При цьому суд посилається на правову позицію висловлену Верховним Судом України в справі № 6 -64 цс 15 від 20.05.2015 року яка згідно положень ст. 360 -7 ЦПК України є обов'язковою.

Однак, судом першої інстанції не взято до уваги, що зазначена вище позиція була викладена відносно вирішення питань, які виникають під час розгляду справ щодо визнання недійсними умов кредитного договору. А саме укладення третейського застереження в кредитному договорі в порушення вимог п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», а отже не може застосовуватися до спірних правовідносин.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представникапредставника Публічного акціонерного товариства „Ідея Банк" - Дзундзи ОльгиВолодимирівни задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року скасувати справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: