Єдиний унікальний номер 236/1469/15-ц Номер провадження 22-ц/775/439/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого - Канурної О.Д.,

суддів - Маширо О.П., Жарової Ю.І.

при секретарі - Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком № 10 по вул. Луговій м. Красний Лиман Донецької області.

З вказаним рішенням суду не погодилася відповідач ОСОБА_2 і оскаржила його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування судом першої інстанції при ухваленні рішення норм процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи. Просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, яка просила апеляційну скаргу задовольнити, пояснення позивача ОСОБА_1, який просив відхилити апеляційну скаргу відповідачки, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 10 по вулиці Луговій в м. Красний Лиман Донецької області. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки від 25.10.2005 року ОСОБА_1 придбав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований у місті Красний Лиман, вул. Лугова, 10 на земельній ділянці розміром 600 кв.м. Вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 25 жовтня 2005року за реєстром № 4963, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 28 жовтня 2005 року за № 3836-8784153.

Згідно витягу КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Словянськ будинок № 10 по вул. Лугова 10 в м. Красний Лиман Донецької області належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідач ОСОБА_2 з 02 грудня 2006 року по теперішній час зареєстрована у вищевказаному будинку.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2006 року. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 25 червня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 грудня 2012 року ОСОБА_2 вселена в житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Лугова, 10, м. Красний Лиман Донецької області. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Відповідно до постанови Відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції від 06.02.2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0530/4314/2012, виданого 30.01.2013 року Краснолиманським міським судом Донецької області про вселення ОСОБА_2 в житловий будинок, який розташований за адресою: вул. Лугова, 10 м. Красний Лиман Донецької області закінчено у звязку з повним фактичним виконанням.

Після вселення ОСОБА_2 у житловий будинок спірні та неприязненні відносини між колишнім подружжям не припинились.

Після розірвання шлюбу між сторонами мали місце спори щодо проживання в зазначеному будинку ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_2 09.08.2012 року зверталася до Краснолиманського міського суду щодо встановлення факту сумісного проживання чоловіка і жінки однією сімєю, визнання майна сумісним і розподіл майна, припинення права власності, встановлення порядку користування житловим приміщенням.

15.08.2013 року відповідач ОСОБА_2 звернулася із письмовою заявою до Краснолиманського міського суду про відмову від позовних вимог у звязку з мирним врегулюванням спору, оскільки вона отримала від ОСОБА_1 грошову компенсацію.

Як вбачається із приписів до ст. 174 ЦПК України Науково-практичного коментаря, причинами відмови від позову часто є вирішення спору у позасудовому порядку, втрата позивачем інтересу до справи.

Відповідно до ухвали Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 серпня 2013 року прийнята відмова від позову ОСОБА_2 по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання чоловіка і жінки однією сімєю, визнання майна сумісним і розподіл майна; провадження по справі закрито. Ухвала набрала законної сили.

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Після 15.08.2013 року і до 29.04.2015 року ОСОБА_2 до ОСОБА_1, голови вуличного комітету, будь-яких установ з приводу порушення її прав по проживанню в ІНФОРМАЦІЯ_2 не зверталася.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим і підлягаючим задоволенню.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що ні позивачем, ні судом не надані докази подання нею заяви про встановлення факту сумісного проживання чоловіка і жінки однією сімєю, визнання майна сумісним і розподіл майна, припинення права власності, встановлення порядку користування житловим приміщенням, є необґрунтованими, оскільки частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1 статті 30 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Суд докази не надає, а оцінює відповідно до частини 1 статті 212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріали справи містять копію позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 до Краснолиманського міського суду Донецької області щодо встановлення факту сумісного проживання чоловіка і жінки однією сімєю, визнання майна сумісним і розподіл майна (а.с. 102-107).

Крім того, в матеріалах справи є письмова заява ОСОБА_2 до Краснолиманського міського суду Донецької області про відмову від позовних вимог у звязку з мирним врегулюванням спору, оскільки вона отримала від ОСОБА_1 грошову компенсацію (а.с. 101).

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 серпня 2013 року прийнята відмова від позову ОСОБА_2 по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання чоловіка і жінки однією сімєю, визнання майна сумісним і розподіл майна; провадження по справі закрито (а.с. 12).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги поважність причин її відсутності у вказаному вище будинку з моменту вселення і до наступного часу, а саме: хворобу і смерть батьків, відсутність коштів для звернення до суду, військові дії на території Краснолиманського району в 2014 року, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Із пояснень в судовому засіданні апеляційного суду відповідачки ОСОБА_2 вбачається, що за час сумісного мешкання з позивачем, вони придбали 2 будинки: один за адресою: м. Красний Лиман, вул. Лугова, 18, котрий вона подарувала своїй дочці, а другий за адресою: м. Красний Лиман, вул. Лугова, 10, котрий оформлений на ОСОБА_1

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 липня 2015 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 09 липня 2015 року

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили

Судді