Справа № 202/1917/15-ц
25 червня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді - Шклярука Д.С.
при секретарі - Пугач Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трико Трейд», про припинення трудових відносин, -
ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трико Трейд», у якому просить суд визнати припиненими трудові відносини між нею та комерційною організацією Товариством з обмеженою відповідальністю Трико Трейд, яке розташоване за адресою: місто Донецьк, проспект Миру - 6а, з 21.10.2014 року відповідно до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з переїздом на нове місце проживання.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 р. № 1207-VII визначено, що для громадян України, які переселилися з тимчасово окупованої території України, реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на надання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.
Вона мешкала за адресою: вул. Маршала Жукова, б. 13, кв. 94, в м. Донецьку.
У зв'язку із прямою загрозою життю, вона 21.10.2014 р. була змушена терміново виїхати з міста Донецька до міста Дніпропетровська, де і проживає на сьогоднішній день.
З 01.02.2013 р. вона працювала на посаді оператора ПК у комерційній організації ТОВ Трико Трейд, розташованому за адресою: проспект Миру- 6а, м. Донецьк.
Оскільки місце її роботи - ТОВ Трико Трейд знаходиться у м. Донецьку, тобто в зоні проведення АТО, вона не мала змоги фактично працювати та отримувати заробітну плату і була змушена звільнитися.
З метою працевлаштування та отримання допомоги по безробіттю до її фактичного працевлаштування, вона має намір звернутися до центру зайнятості для постановки на облік як безробітної.
Відповідно до абз. 9 пункту 3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 р. № 198, громадяни України, які звільнилися з роботи (припинили інший вид зайнятості) та переселилися з тимчасово окупованої території, за відсутності документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), періоди трудової діяльності та страхового стажу, реєструються, отримують соціальні послуги та матеріальне забезпечення на випадок безробіття за даними Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування.
Вона фактично звільнилася з роботи, але не має належним чином оформлених документів, що підтверджують цей факт (оригінал чи копія наказу про звільнення з підписом та мокрою печаткою; запис у трудовій книжці про звільнення, завірений підписом та мокрою печаткою). Крім того, у базі Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування дані про її звільнення також відсутні.
Відповідно до КЗпП України укладення та розірвання трудового договору з працівником оформлюється наказом, який підписується керівником підприємства та скріплюється печаткою. Також, у трудовій книжці працівника робиться запис про прийняття на роботу та звільнення, який завіряється печаткою підприємства (Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. N 58).
Відповідно до ст. 7 Закону України № 1207-УІІ, громадяни України, які переселилися з тимчасово окупованої території та не звільнилися з роботи (не припинили інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) на тимчасово окупованій території, для набуття статусу безробітного та отримання забезпечення та соціальних послуг за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття можуть припинити трудові відносини або підтвердити факт припинення таких відносин (іншого виду зайнятості) судовому порядку за місцем свого перебування.
У звязку з її вимушеним, терміновим переселенням з тимчасово окупованої території та неможливістю підтвердити факт припинення трудових відносин з ТОВ ОСОБА_2 вона вимушена звернутися до суду із відповідною позовною заявою.
Позивач в судове засідання 25.06.2015 року не з'явилася, повідомлялася належним чином про місце та час судового засідання, завчасно надала письмову заяву, якою сповістила про можливість розгляду й вирішення справи за її відсутності, просила предявлений позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду і вирішення справи.
Відповідач заперечень проти позову не надав, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, заперечень не надав, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням даного рішення заочно.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
У звязку з проведенням на території України, в т.ч. на території міста Донецька та території Донецької та Луганської області антитерористичної операції, бойових дій, 21.10.2014 року позивачка була вимушена терміново виїхати з міста Донецька до міста Дніпропетровська, де проживає на сьогоднішній день АДРЕСА_1.
Позивачка зареєстрована як вимушений переселенець Координаційним центром «Допомога Дніпра» від 03.11.2014 року.
З 01.02.2013 року ОСОБА_1 працювала на посаді оператора ПК у ТОВ Трико Трейд, розташованому за адресою: проспект Миру- 6а, м. Донецьк, Донецької області, та оскільки її місце роботи знаходиться у м. Донецьку, тобто в зоні АТО, вона не мала змоги фактично працювати та отримувати заробітну плату і була змушена звільнитися.
З метою працевлаштування та отримання допомоги по безробіттю до фактичного працевлаштування позивачка має намір звернутися до центру зайнятості для постановки на облік як безробітної.
Відповідно до абз. 9 пункту 3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 р. № 198, громадяни України, які звільнилися з роботи (припинили інший вид зайнятості) та переселилися з тимчасово окупованої території, за відсутності документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), періоди трудової діяльності та страхового стажу, реєструються, отримують соціальні послуги та матеріальне забезпечення на випадок безробіття за даними Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування.
Позивач не має належним чином оформлених документів, що підтверджують зазначені факти, у звязку з чим не має можливості реалізувати свої соціальні права.
У базі Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування дані про звільнення позивачки відсутні.
Відповідно до ст. 7 Закону України № 1207-УІІ, громадяни України, які переселилися з тимчасово окупованої території та не звільнилися з роботи (не припинили інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) на тимчасово окупованій території, для набуття статусу безробітного та отримання забезпечення та соціальних послуг за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття можуть припинити трудові відносини або підтвердити факт припинення таких відносин (іншого виду зайнятості) судовому порядку за місцем свого перебування.
Статтею 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та суд ввважає можливим визнати припиненими трудові відносини між позивачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю Трико Трейд, яке розташоване за адресою: місто Донецьк, проспект Миру - 6а, з 21.10.2014 року, відповідно до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з переїздом позивачки на нове місце проживання.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 209, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) та Товариством з обмеженою відповідальністю Трико Трейд (м. Донецьк, пр. Миру, буд. 6-А), з 21 жовтня 2014 року з підстав, передбачених ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у зв'язку з переїздом ОСОБА_1 на нове місце проживання.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Трико Трейд в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Д.С. Шклярук