Справа № 165/1827/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Галушка О.Г.
Провадження № 22-ц/773/11/15 Категорія: 27 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Дельта Банк" до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність за апеляційною скаргою позивача ПАТ "Дельта Банк" на рішення Нововолинського міського суду від 30 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 30.11.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 22000 доларів США, який відповідач зобов'язалась повернути в повному обсязі не пізніше 10.11.2022 року або достроково та сплачувати за користування кредитом проценти у розмірі 12,90% річних.

Виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором забезпечене укладеним 30.11.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 договором іпотеки без номера, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальна площа 79,1 кв.м, житлова площа 49,2 кв.м. Предмет іпотеки належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу предмету іпотеки №6034 від 30.11.2007 року, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів за №2533231.

Рішенням загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «Укрсиббанк» змінило назву на ПАТ «Укрсиббанк». 08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 01.08.2013 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 по тілу кредиту та сплаті процентів за користування кредитом становить 20137,17 доларів США, що еквівалентно 160956,40 грн., з яких: заборгованість за кредитом 17722,24 доларів США, що становить 141653,87 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 2414,93 доларів США, що еквівалентно 19302,53 грн. Тому позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки та визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; припинити право власності відповідача ОСОБА_1 на вказану квартиру; в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 20137,17 доларів США, що еквівалентно 160956,40 грн. за кредитним договором №0 від 30.11.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом передачі ПАТ «Дельта банк» права власності на вказане майно; виселити із вказаної квартири відповідача ОСОБА_1 та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вищезазначеною адресою, та стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 1609,56 грн.

Рішенням Нововолинського міського суду від 30 вересня 2014 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Додатковим рішенням від 15 січня 2015 року резолютивну частину рішення доповнено реченням такого змісту:

У задоволенні заявлених вимог ПАТ "Дельта Банк" про визнання за ПАТ "Дельта Банк" права власності на предмет іпотеки, а саме, а квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; припинення права власності відповідача ОСОБА_1 на вказану квартиру, в тому числі права володіння, користування та розпорядження цією квартирою; виселення із вказаної квартири відповідача ОСОБА_1 та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вищезазначеною адресою; витребування від відповідача ОСОБА_1 та передачу ПАТ "Дельта Банк" технічного паспорта, правовстановлюючих документів (або їх дублікатів) на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 - відмовити.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції у зв'язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права ухвалити нове рішення у справі про задоволення позову.

Заслухавши пояснення відповідача, ивчивши та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за кредитним договором №0 від 30 листопада 2007 року, укладеним між АКІБ «Укрсиббанк» і відповідачем, ОСОБА_1 надано кредит в сумі 22000 доларів США терміном до 10.11.2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,90% на рік (а.с. 11-16).

Додатковою угодою №1 від 30.11.2007 року до Договору за згодою сторін змінено кінцевий термін повернення кредиту, а саме до 24.12.2037 року, змінено строк сплати процентів, при цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту (а.с. 17).

Належне виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором, забезпечене укладеним 30.11.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 договором іпотеки , відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальна площа 79,1 кв.м, житлова площа 49,2 кв.м, яка є її власністю на підставі договору купівлі-продажу №6034 від 30.11.2007 року, про що внесено запис до державного реєстру правочинів за реєстраційним номером 2533231 (а.с. 22-24).

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «Укрсиббанк» змінило назву на ПАТ «Укрсиббанк», яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ «Укрсиббанк».

08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору та договорів, якими забезпечено виконання зобов'язань у ПАТ «Укрсиббанк», останнім передано Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», що підтверджується договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року (а.с. 48-51), інтереси якого представляє на підставі довіреності від 01.06.2013 року ТзОВ «Колекторська Компанія «Вердикт» (а.с. 78).

Довідкою, виданою ПАТ «Дельта Банк» 01.08.2013 року стверджується, що заборгованість за кредитним договором №0 станом на 01.08.2013 року становить 20137,17 доларів США, що еквівалентно 160956,40 грн., з яких: заборгованість за кредитом 17722,24 доларів США, що становить 141653,87 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 2414,93 доларів США, що еквівалентно 19302,53 грн. (а.с. 25).

Тобто, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань.

Згідно з п. 6.1.2 та п.6.2 кредитного договору банк має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки та штрафні санкції, у випадках невиконання позичальником умов кредитного договору та/або згідно умов відповідної угоди, що забезпечують погашення кредиту.

У порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» ПАТ «Дельта Банк» направляв на адресу відповідача ОСОБА_1 вимогу від 15 жовтня 2013 року про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, та у разі невиконання порушених зобов'язань - вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення, передачу ключів та документації.

Суму боргу відповідачем сплачено не було (а.с. 39-40).

Наявність у відповідача ОСОБА_1 невиконаних зобов'язань за кредитним договором №0 від 30.11.2007 року та за додатковою угодою №1 від 30.11.2007 року у сумі 20137,17 доларів США, дає право банку на дострокове стягнення суми кредитних коштів та в силу положень ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки від 30 листопада 2007 року звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, 7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»(далі - Закон), згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Частиною 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_2 є єдиним житлом - об'єктом нерухомості, що перебуває у власності відповідача, її площа становить 79.1 кв. м, що стверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.02.2015 року (а.с. 190-191).

Доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що ця квартира є її єдиним житлом, в якому вона проживає, стверджуються листом управління державної реєстраційної служби України у Волинській області від 13.02.2015 року (а.с. 172)

З матеріалів справи та пояснень відповідача ОСОБА_1 вбачається, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_3.

Підтвердженням того, що в період шлюбу чоловіком ОСОБА_1 - ОСОБА_3 не придбавалось інше житло, яке може належати на праві спільної сумісної власності і відповідачу, є інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.02.2015 року (а.с. 188-189).

Всупереч вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1ст. 60 ЦПК України апелянт не подав належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин.

Таким чином, квартира є єдиним житлом, що перебуває у власності ОСОБА_1, загальна площа квартири, яка є предметом іпотеки, не перевищує 140 кв. м. і є місцем постійного проживання іпотекодавця, іпотекодавець заперечує щодо відчуження цього майна, тому протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» вказане іпотечне майно не може бути примусово відчужене.

З відмітки суду на позовній заяві вбачається, що з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки ПАТ «Дельта-Банк» звернувся у липні 2014 року, тобто, після набрання чинності Законом.

Вище наведеним спростовуються доводи апелянта про те, що відповідач не використовує цю квартиру для проживання та у її власності є інше житло, що Закон не поширюється на правовідносини, що склалися між сторонами.

З огляду на те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, покликання апелянта на порушення судом норм матеріального права, а саме, не застосування судом норм ст.ст.16, 317, 346, ЦК України, ст. 36-37 Закону України «Про іпотеку», ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 34 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703 не мають правового значення, оскільки застосування цих норм передбачається у разі задоволення позову.

Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не передбачено відстрочення виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а встановлено заборону на вчинення таких дій, а тому доводи апеляційної скарги про те, що чинність цього закону не є підставою для відмови у позові, є помилковими.

Позовна вимога про виселення є похідною від вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та припинення права власності, тому відмовляючи у задоволенні цих вимог суд вірно відмовив у позові про виселення.

При ухваленні рішення судом першої інстанції виконано вимоги ст. 213-214 ЦПК України, зміст рішення суду, з урахуванням ухваленого 15.01.2015 року додаткового рішення, відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржене судове рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують, тому це рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 304, 308, 315, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду від 30 вересня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: