РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Українець Л.Д.,

при секретарі: Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому, з урахуванням подальших уточнень, просила стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 295 350 грн. 53 коп. та 3 % річних за час прострочення виконання зобов'язання у сумі 8 860 грн.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 27.03.2009 ОСОБА_1 надала у борг ОСОБА_2 30 000 доларів США, у зв'язку з чим було складено відповідну розписку.

Згідно змісту вказаної розписки боржник зобов'язалася повернути кошти за рахунок продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 вказувала, що на момент звернення до суду із позовом відповідач не виконала зобов'язання щодо повернення коштів у повному обсязі, оскільки було повернуто лише 8 000 доларів.

З огляду на викладене, просила стягнути з боржника суму коштів у розмірі 22 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.09.2014 становить 295 350 грн. 53 коп.

Також зазначила, що за 1 рік прострочення виконання зобов'язання з моменту здійснення останнього платежу (з 29.12.2012 до 28.12.2013) ОСОБА_2 повинна сплатити 3 % річних від суми боргу, що становить 8 860 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.11.2014 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та застосовано норми матеріального права, які не регулюють спірні правовідносини.

Апелянт зазначила, що обумовлення терміну повернення коштів продажем квартири є безпідставним, оскільки цей факт не є подією в розумінні ст. 530 ЦК України, а є лише додатковою гарантією та підтвердженням наявності у боржника джерела отримання коштів для повернення боргу.

Також ОСОБА_1 вказувала, що вимогу про повернення коштів пред'явила усно, про прийняття такої вимоги свідчать дії ОСОБА_2 щодо повернення частини боргу в загальній сумі 8 000 доларів США, останній платіж було здійснено 29.12.2012.

Справа № 753/16809/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1959/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кириченко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Посилаючись на вищевикладене, апелянт просила скасувати заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18.11.2014 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення апелянта та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 27.03.2009 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 30 000 доларів США, які боржник зобов'язалася повернути за рахунок продажу квартири АДРЕСА_1. На підтвердження факту укладення зазначеного договору та його умов позичальником власноруч складено відповідну розписку (а.с.3).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції керувався нормами ч. 2 ст. 530 ЦК України, згідно якої зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Враховуючи, що доказів продажу зазначеної вище квартири позивач не надала, суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов'язання не сплинув і доводи з приводу прострочення є безпідставними, а вимоги про повернення коштів - необґрунтованими.

Разом з тим, як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки ПАТ «АБ «Експрес-Банк» № 21-1/115 від 23.02.2015, відповідачкою частково було здійснено виплати на користь позивачки. А відтак, ОСОБА_2 своїми конклюдентними діями підтвердила настання події, з якою сторони даної справи пов'язували настання моменту виконання зобов'язання.

Зазначену довідку позивач надала в судовому засіданні, яке відбулося 26.02.2015, та просила суд поновити строк для подання цього доказу, оскільки даний документ виготовлявся банківською установою протягом тривалого часу і був виданий лише 23.02.2015, що позбавило можливості ОСОБА_1 надати його до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

В судовому засіданні позивачка визнала факт повернення їй відповідачкою суми, еквівалентної 8000 доларів США.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

А відтак, на момент звернення до суду сума боргу відповідачки перед позивачкою складає 295 350 грн. 53 коп.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення боргу у сумі 295 350 грн. 53 коп. та 3 % річних за час прострочення виконання зобов'язання у сумі 8 860 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18.11.2014 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 389 100,00 грн. (триста вісімдесят дев'ять тисяч сто гривень).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: Л.Д. Українець

В.А. Шебуєва