Провадження № 2/487/670/15
РІШЕННЯ

Іменем України

15.06.2015р.

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., секретаря судового засідання Будикіної А.Л., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третіх осіб ОСОБА_7 та ОСББ Наш Дом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням

В С Т А Н О В И В

16.12.2014р. ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6 та третіх осіб ОСОБА_7 та ОСББ Наш дом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

В позові ОСОБА_1 вказала, що разом із дочкою та сином, ОСОБА_6 в період з 2001 по 2012 рік проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки ОСОБА_6 в квартирі тривалий час не мешкав, зловживав наркотичними засобами, з метою приватизації квартири , в 2011 році вона звернулась до Заводського районного суду м.Миколаєва із позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом. Заочним рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 08.02.2012 року її позов було задоволено, а ОСОБА_6 визнано таким , що втратив право на користування спірним житлом.В подальшому, позивачка отримала свідоцтво про приватизацію на житло та разом із дочкою, відповідно до договору купівлі-продажу від 11.12.2012 року продала вищезазначену спірну квартиру ОСОБА_7

В подальшому , вищезазначене заочне рішення Заводського районного суду м.Миколаєва за заявою ОСОБА_6 було скасовано та ухвалою від 29.03.2013 року її позов про визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням залишено без розгляду.

Посилаючись на те , що відповідач був відсутній без поважних причин в період з 2004 року по 16.05.2007 рік позивачка просила визнати його таким, що втратив право на користування квартирою № 74 по вул. Чигрина, 3.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з*явився. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Суду пояснили, що дійсно ОСОБА_6 в період з 2004 року по січень 2007 року , та в період з травня 2007 року по

вересень 2012 року в квартирі не проживав, але з поважних причин, оскільки був засуджений до позбавлення волі та відбував покарання. Тому просили відмовити позивачці в задоволені позову.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник третьої особи ОСББ Наш дом в судове засідання не з*явився, в заяві просив розглядати справу без їх участі.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до довідки, виданої ОСББНаш дом , ОСОБА_6 був зареєстрований в спірній квартирі АДРЕСА_1 з 21.03.2003 року разом із матір*ю ОСОБА_1 та сестрою ОСОБА_8

Відповідно до заочного рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 08.02.2012 року за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_6 було визнано таким , що втратив право на користування жилим приміщенням спірної квартири.

В подальшому, за заявою ОСОБА_6, ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 09.11.2012 року вищезазначене рішення було скасовано, та ухвалою від 29.03.2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Відповідно до наявної в матеріалах цивільної справи копії договору купівлі-продажу від 11.12.2012 року , вбачається, що , ОСОБА_1, та ОСОБА_8 продали квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_9 квартира належала ОСОБА_1 та ОСОБА_8 по 1/2 частині кожному на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради 06.09.2012 року.

Відповідно до довідки про судимість та про звільнення судом встановлено, що ОСОБА_6 відбував покарання в Арбузинскій виправній колонії з 27.05.2005 року по 16.11.2006 р та у Казанківській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області в період часу з 16.05.2007 року по 14.09.2012 рік.

Відповідно до положення ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнанних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись з даним позовом до суду ОСОБА_1 не довела суду, які ж її права порушені , оскільки на час розгляду справи в суді , вона не є ні власником , ні користувачем квартири АДРЕСА_1. Власником вказаної квартири з 11.12.2012 року є інша особа, яка ніяких позовних вимог до ОСОБА_6 не заявляла.

За таких підстав , не можливо вважати, що будучи зареєстрованим в спірній квартирі ОСОБА_6 якимсь чином порушує права позивачки , тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10,60, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третіх осіб ОСОБА_7 та ОСББ Наш Дом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд в порядку, встановленому ст.294 ,ст.295 ЦПК України.

Суддя Павлова Ж.П.