АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4673/15 Справа № 199/9449/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Спаї В. В. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Осіяна О.М.,

суддів - Ремеза В.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря - Ялової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2013 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до заяви позичальника № №DNXRRX16690824 від 02.08.2008 року ОСОБА_3 отримав від позивача строковий кредит в сумі 6 100,99 грн. на строк до 02.08.2010 року.

Згідно з цією заявою максимальний розмір вимоги, яка забезпечується заставою, складає 10 418,16 грн. Предмет застави знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Судом встановлено, що спадкоємець боржника (відповідач) та кредитор не досягли домовленості щодо задоволення вимог кредитора; позивач не звертався до суду із позовом про накладення стягнення на майно, яке було передано спадкоємцю (відповідачу) в натурі.

З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Утім, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором (а.с. 4-5) відсотки та неустойка нараховувалися й після смерті боржника, через що не можуть присуджуватися до сплати відповідачу. Відокремленого розрахунку заборгованості за кредитним договором із зазначенням нарахованих зобов'язань саме до смерті позичальника, які нерозривно пов'язані із його особою, суду не було надано (ст.ст. 10 та 60 ЦПК України, ст. 11 ЦПК України).

Разом з тим, суд погодився із доводами представника відповідача щодо того, що позивач пропустив строк пред'явлення вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину після померлого ОСОБА_3 (ч. 2 та ч. 3 ст. 1281 ЦК України), а тому із врахуванням цієї норми позов не задовольнив.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також не врахування обставин щодо моменту обізнаності банку про смерть позичальника.

Згідно заяви позичальника № №DNXRRX16690824 від 02.08.2008 року ОСОБА_3 отримав від позивача кредит у сумі 6 100,99 грн. на строк до 02.08.2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, а після його смерті ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Таким чином, строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними, тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Але банк звернувся до суду із позовом про стягнення із спадкоємця заборгованості за кредитним договором лише 29 серпня 2013 року, тобто за межами строків пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців.

Внаслідок смерті боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, а тому умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення вимог, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Оскільки, кредитор пред'явив вимоги до спадкоємців поза межами зазначених строків, підставою для відмови кредитору у стягненні заборгованості за кредитом є саме ця обставина, відповідно до вимог ч.4 ст.1281 ЦК України.

Саме такий правовий висновок щодо застосування цієї норми права викладений у постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 року (справа № 6-33цс15), а тому відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України він підлягає застосуванню до вказаних правовідносин.

У зв'язку із чим, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: