Справа № 638/9049/14-ц
Провадження № 2/638/1293/15
31.03.2015 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого: судді Шишкіна О.В.,
при секретарі: Голуб Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Дзержинський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про стягнення заборгованості за аліментами та неустойки за прострочення виплат аліментів,
Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із позовом до відповідача, ОСОБА_2, у якому просить суд стягнути на її користь суму неустойки за заборгованістю по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина станом на 01.06.2014 року у розмірі 354 995,62 грн., а також зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію права власності на 36/100 частини квартири АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
09.03.1996 між позивачем та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 24.06.2005 року шлюб було розірвано за рішенням суду. Рішенням суду від 08.01.2002 року призначено до стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини щомісячно, в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 50% мінімального заробітку на утримання ОСОБА_3.
У зв'язку із злісним невиконанням рішення суду, вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 10.08.2010 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та засуджено до 120 годин громадських робіт, а також стягнуто на користь потерпілої, позивача по даній справі, заборгованість по аліментам та відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 13 745,19 грн.
У зв'язку із несплатою заборгованості за вироком суду від 10.08.2010 року, посилаючись на ст. 196 ЦК України, позивач нарахував пеню за період з 01.07.2010 року по 01.06.2014 року із розрахунку 1 % суми заборгованості за кожен день прострочення, а всього 168 073,67 грн.
Крім того, позивачем нараховано пеню за період з 01.07.2010 року по 01.06.2014 року по щомісячним платежам на тих же підставах у розмірі 186922,95 грн.
Стосовно визнання права власності на частину квартири, позивачем вказано, що оскільки відповідач ані добровільно, ані примусово рішення суду не виконує, та з урахуванням того, що у його власності знаходиться 36/100 квартири АДРЕСА_1, то, з урахуванням вимог ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", просить задовольнити позовну заяву в частині зобов'язання відповідача переоформити на її користь вказану частину квартири.
В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву, в якій просив суд справу розглянути в його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперчував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 до суду повторно не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Він про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать повернені за терміном зберігання судові повістки у конвертах із зворотними повідомленнями та газета, через яку оприлюднено оголошення про судове засідання по даній справі.
Від третіх осіб надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутності.
Відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Отже, суд вважає, що відповідачі були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від них не надходило.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Вироком від 10 серпня 2010 року ОСОБА_2 засуджено до 120 годин виправних робіт за ч.1 ст.164 КК України через злісне ухиляння від сплати аліментів відповідно до рішення суду від 08.01.2002 року, яким відповідача зобов'язано щомісячно виплачувати аліменти у розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 50 % мінімального заробітку на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 07.12.2001 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, вказаним вироком суду стягнено на користь ОСОБА_1 13745,19 грн. в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди з урахуванням раніше відшкодованої суми у розмірі 2500 грн. станом на 01.07.2010 року.

Призначена вироком суду сума до стягнення на користь ОСОБА_1 на момент подачі позову до суду не сплачена, відкрито виконавче провадження.

Крім того, після винесення вироку, відповідач продовжував ухилятись від сплати аліментів, внаслідок чого станом на кінець березня 2014 року за відповідачем утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 22965,58 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця, в провадженні якого на момент подачі позову до суду перебувало виконавче провадження по стягненню аліментів за виконавчим листом на рішення суду від 08.01.2002 року та стягнення матеріальної шкоди у розмірі 13745,19 грн. за виконавчим на вирок суду від 10.08.2010 року.

Вироком суду від 07.10.2013 року відповідач засуджений за ч.1 ст.164 КК України за фактом злісного ухиляння від сплати аліментів до обмеження волі строком на 2 роки із звільненням від відбування покарання та іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СK України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 20 СK України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Kодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст. 196 СK України, не поширюється дія норм ЦK України про позовну давність.

Так, присуджена вироком суду від 07.10.2013 року по справі № 1-1010/10 до стягнення матеріальна шкода у розмірі 13745,19 грн. не повернута, на момент подачі позову до суду, сума складала 11745,19 грн., прострочення складало 1431 день. Отже, пеня на момент подачі позову до суду складала 11745,19 грн. х 1% х 1431 день = 168 073,67 грн.

Несплачені аліменти після вироку суду від 10.08.2010 року, слід розраховувати із суми пені кожного місяця несплачених аліментів і складаються 186922,95 грн.

Таким чином, загальна сума пені за заборгованістю відповідача по сплаті аліментів на утримання його неповнолітнього сина підлягає стягненню у розмірі 354 995,62 грн.

Стосовно вимог позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити державну реєстрацію права власності на 36/100 частини квартири АДРЕСА_1, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки вказане нерухоме майно на даний час, відповідно до наданих суду документів і так має власника і не стосується сплати аліментів. У разі, якщо позивач мав на увазі визнання за нею права власності в рахунок непогашених аліментів та нарахованої на них пені, то суд вважає можливим здійснення такого виду захисту цивільних прав позивача виключно в порядку виконавчого провадження, оскільки суд діє в межах своєї компетенції і не може заміщувати функції інших органів державної влади та місцевого самоврядування.

За ст. 5 Закону України "Про судовий збір", у справах про стягнення аліментів, позивачі звільняються від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відомостей про наявність підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору суд не має, тож з відповідача, ОСОБА_2, на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовні вимоги майнового характеру на рівні 1% позовних вимог, що складає 3 549,96 грн., однак у зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог - дві вимоги з трьох заявлених, сума судового збору до стягнення на користь держави складає 3 549,96 грн. / 3 х 2 = 2366,64 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 193 СК України, ст.ст. 10, 60, 61, 88, 210-212, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Дзержинський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про стягнення заборгованості за аліментами та неустойки за прострочення виплат аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації АДРЕСА_3) суму неустойки за заборгованістю по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 станом на 01.06.2014 року в розмірі 354 955 (триста п'ятдесят чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят п'ять) гривень 62 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації АДРЕСА_2) на користь держави () судовий збір у розмірі 2366 (дві тисячі триста шістдесят шість) гривень 64 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення може бути переглянуто за заявою відповідача, поданою до Дзержинського районного суду міста Харкова протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Головуючий: суддя