_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1155/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Калашнікової О.Ї.

при секретарі Шеховцевої О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

В грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Одеси суду з позовною заявою до Остапа (після зміни прізвища ОСОБА_2) О.С. про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повному обсязі і стверджував, що 30.09.2014 року на веб-сайті «О1» за адресою www.О1.ua, належному на праві власності на той час ОСОБА_4, розміщено статтю «Жестокое убивство возле цирка», в якій було поширено неправдиву інформацію щодо позивача (мовою оригіналу) »На следующий день удалось узнать имена и фамилии убийц. Ими оказались ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прописанный по адресу: село Мошуров в Тальновском районе Черкасской области, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_2 на ул.Дворянской,16 кв.12… Интересный нюанс данного престкпления в том, что господин ОСОБА_3 является крупным предпринимателем и владельцем більшого бизнеса «ЕКСІМТРАНССЕРВІС-ПІВДЕНЬ. …Стало известно, что предпрниматель заплатил милици большую сумму денег за то, чтобы его не превлекали к ответственности…».

Вказана негативна інформація порушує особисті немайнові права позивача як фізичної особи та ділову репутацію як бізнесмена, тому позивачева вимагає визнати інформацію недостовірною, зобов»язати відповідачку спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення тексту резолютивної частини рішення суду в мережі Інтернет на веб-сайті «О1» за адресою www.О1.ua в розділі «Новини». Крім того, позивачеві сторона стверджує, що неправомірні дії відповідачки спричинили ОСОБА_3 моральну шкоду, розмір якої він визначив у 5000 грн.

Представник відповідачки позов не визнала.

Суд вислухав представників сторін, вивчив надані матеріали в встановив наступне:

30.09.2014 року о 10:32 в мережі Інтернет на веб-сайті ««О1» за адресою www.О1.ua в розділі «Новини» було опубліковано статтю «Жестокое убивство возле цирка», ім.»я автора статті не вказано, тобто автор статті є невідомим. Власником веб-сайту ««О1» за адресою www.О1.ua станом на 30.09.2014 року була ОСОБА_4, що підтверджується відомостями про реєстрацію сайту на домені UA, письмовою відповіддю на звернення адвоката реєстратора сайту ТОВ «Українські торгівельні марки» від 27.10.2014 року та відомостями з бази даних про зареєстровані в Україні знаки для товарі та послуг. В статті міститься інформація щодо позивача (мовою оригіналу): «На следующий день удалось узнать имена и фамилии убийц. Ими оказались ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прописанный по адресу: село Мошуров в Тальновском районе Черкасской области, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_2 на ул.Дворянской,16 кв.12… Интересный нюанс данного престкпления в том, что господин ОСОБА_3 является крупным предпринимателем и владельцем більшого бизнеса «ЕКСІМТРАНССЕРВІС-ПІВДЕНЬ». Поширення вищевказаної інформації має місце серед необмеженої кількості осіб, які мають доступ до мережі Інтернет.

Представник відповідачки, не визнаючи позов, підтвердила факт належності 30.09.2014 року веб-сайту ««О1» за адресою www.О1.ua власнику ОСОБА_4 (після зміни прізвища ОСОБА_2). Відповідачева сторона доводить, що особисто ОСОБА_4 будь-які відомості відносно ОСОБА_3 не розповсюджувала, що ОСОБА_4 не відомо, хто розмістив на належному їй веб-сайті статтю «Жестокое убивство возле цирка». Крім того, представник відповідачки надала до судового засідання роздруківку статті «Жестокое убивство возле цирка», де відсутні відомості щодо позивача.

Суд вважає позов ОСОБА_3 обґрунтованим в підлягаючим задоволенню з наступних підстав:

Суд встановив і в судовому засіданні сторони визнали, що 30.09.2014 року на веб-сайті «О1» за адресою www.О1.ua, належному на праві власності на той час ОСОБА_4, розміщено статтю «Жестокое убивство возле цирка», в якій було поширено неправдиву інформацію щодо позивача (мовою оригіналу) »На следующий день удалось узнать имена и фамилии убийц. Ими оказались ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прописанный по адресу: село Мошуров в Тальновском районе Черкасской области, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_2 на ул.Дворянской,16 кв.12… Интересный нюанс данного престкпления в том, что господин ОСОБА_3 является крупным предпринимателем и владельцем більшого бизнеса «ЕКСІМТРАНССЕРВІС-ПІВДЕНЬ». Автор статті не зазначений. В ході судового розгляду спору автор статті не встановлений.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї, недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", містяться роз»яснення, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо.

Відповідачем не надано жодних доказів достовірності розповсюдженої інформації. Суд не знайшов існування фактичної основи розповсюдженої інформації і приходить до висновку, що інформація «ОСОБА_3 є вбивцею» є недостовірною.

Надані представником відповідача роздруківки статті «Жестокое убивство возле цирка», де не міститься інформація про ОСОБА_3 не є належним доказом відсутності цивільно-правової відповідальності ОСОБА_4 за розповсюдження недостовірної інформації відносно позивача (роздруківки не містять відомості щодо належності веб-сайтів, відсутні відомості щодо дати розміщення статті).

Відповідно до п.12 вищеназваної постановии Пленуму Верховного Суду України належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Про це також йдеться і у п. 13 Інформаційного листа Вищого Господарського Суду України Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про інформацію. В даному пункті зазначається, що у разі розміщення інформації в мережі Інтернет у вигляді, доступному для публічного ознайомлення, особа, чиї права та законні інтереси порушені її поширенням, може подавати відповідні позовні вимоги до власника веб-сайту, на якому розміщена ця інформація. Якщо інформацію, яка завдає шкоди діловій репутації субєкта господарювання, було розповсюджено на Інтернет-сайті (хоча б і не зареєстрованому як засіб масової інформації) і судом встановлено, що така інформація не відповідає дійсності, то згідно з судовим рішенням її має бути спростовано на тому ж самому сайті з додержанням вимог, визначених частинами третьою-шостою статті 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні». У разі коли відповідну інформацію розповсюджено у вигляді повідомлень не власником сайту, доступ до якого є вільним, а третіми особами, що є анонімними, то відповідальність за таке розповсюдження інформації та завдану у звязку з цим шкоду діловій репутації субєкта господарювання має нести саме власник сайту, оскільки його діяльність створила технологічні можливості та умови для поширення негативної інформації, яка не відповідає дійсності та порушує права і законні інтереси особи.

Вищевказана судова практика в Україні по справах щодо захисту честі, гідності та ділової репутації відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Так, рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Делфі АС» проти Естонії» ( Delfi AS v. Estonia, № 64569/09) (рішення оголошено 10 жовтня 2013 року ) Суд визнав правомірність застосування до власника веб-сайту заходів цивільно-правової відповідальності за образливі коментарі, залишені користувачами на даному сайті. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд погоджується з доводами позивачевої сторони, що розповсюдження недостовірної інформації спричинило ОСОБА_3 моральну шкоду. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується вимогами розумності і справедливості і вважає, що цей розмір відповідає 5000 грн. Ст.32 Конституції України кожному гарантує судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї та право вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Правовідносини, що виникли між сторонами з питання захисту честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, регулюються нормами ст.ст.270,277, 297, 299 ЦК України, ст. 47 Закону України «Про інформацію», постановою Пленуму Верховного суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи».

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недостовірною інформацію, поширену 30.09.2014 року о 10:32 в мережі Інтернет на веб-сайті «О1» за адресою www.О1.ua, що належав на праві власності ОСОБА_4, в розділі «Новини» в статті «Жестокое убивство возле цирка», а саме: в якій було поширено неправдиву інформацію щодо позивача (мовою оригіналу) »На следующий день удалось узнать имена и фамилии убийц. Ими оказались ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прописанный по адресу: село Мошуров в Тальновском районе Черкасской области, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_2 на ул.Дворянской,16 кв.12… Интересный нюанс данного преступления в том, что господин ОСОБА_3 является крупным предпринимателем и владельцем большого бизнеса «ЕКСІМТРАНССЕРВІС-ПІВДЕНЬ. …Стало известно, что предпрниматель заплатил милици большую сумму денег за то, чтобы его не превлекали к ответственности…».

Зобов»язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення тексту резолютивної частини рішення суду в мережі Інтернет веб-сайті «О1» за адресою www.О1.ua в розділі «Новини».

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН ) на користь ОСОБА_1 5000 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Київський райсуд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.