Справа № 161/553/15-ц
Провадження № 2/161/991/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Соколовій К.Ю.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що від шлюбу з відповідачем у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_2. З часу призначення за рішенням суду аліментів на утримання сина пройшло майже вісім років. Синові на час їх призначення було чотири роки. Потреби дитини значно зросли. Відповідач на сьогоднішній день є матеріально забезпеченим. Працює в страховій компанії "ТАС" керівником. Просить суд збільшити розмір аліментів з 250 гривень до 1 373 гривні.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлений позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлений позов з підстав викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав частково, з підстав викладених у письмових запереченнях. Не заперечував щодо збільшення розміру стягуваних аліментів до 450 гривень.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Судом при розгляді справи встановлено, що рішенням суду від 25 грудня 2006 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 250 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.10.2006 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6-7).

Також судом встановлено, що у відповідача змінився матеріальний та сімейний стан, так як він має нерегулярний, але постійний дохід. Також у нього змінився сімейний стан, так як він одружився, і у нього на утриманні перебуває малолітня дитина та дружина. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2015 рік" прожитковий мінімум для дитини від 6 до 12 років становить 1286 гривень. Положеннями статті 180 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення її повноліття. Таким чином, на відповідача покладається обов'язок утримувати дитину до досягнення 18 років. А тому суд приходить до висновку за необхідне збільшити розмір стягуваних аліментів до 643 гривень, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що на батьків покладено законодавчо обов'язок в рівних частинах утримувати дитину до досягнення її повноліття. Оскільки прожитковий мінімум на день розгляду позову становить 1286 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про збільшення розміру стягуваних аліментів до 643 гривень, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Щодо врахування матеріального та сімейного стану відповідача то суд враховує наявність на утриманні відповідача малолітньої дитини та дружини. При цьому суд враховує, що органами соціального захисту населення дружині відповідача сплачується допомога на утримання дитини після народження та пологів, що вказує про наявність забезпечення дитини з боку держави.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_4 як позивач по справі звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" при подачі позовної заяви про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VІ передбачено, що при зверненні до суду із позовною заявою майнового характеру, сплачується ставка судового збору в розмірі 1 % від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що в гривневому еквіваленті становить становить 243,60- 3 654 гривень.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом заявлено одну позовну вимогу майнового характеру. При цьому, сукупність всіх виплат, за шість місяців складає 3 858 гривень Таким чином 1 % від ціни позову становить 38,58 гривень. Однак мінімальний розмір судового збору при зверненні до суду із позовною заявою майнового характеру становить 243,60 гривень. А тому підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому він стягується з відповідача в дохід держави. При цьому мінімальний розмір судового збору з позову майнового характеру становить 243,60 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 243,60 гривень.

Керуючись ст. 192 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 212 - 215, 224, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_4 з розміру 250 гривень до 643 гривень, що становить ? прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір в сумі 243,60 гривень.

В решті позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Ковтуненко