АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: Кутц А.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи - Міністерство внутрішніх справ України УДАІ м. Києва, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та просила витребувати з незаконного володіння відповідача автомобіль марки «Хюндай Туксон» 2008 року випуску державний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, ідентифікатор ТЗ НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 19.10.2012 та передати його позивачу. Також просила визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, зняти його з державної реєстрації в МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в м. Києві та зареєструвати його на законних співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_5 в рівних частинах.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.02.2015 в задоволенні позову відмовлено.

Справа № 753/11271/14
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5538/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апелянт посилається на те, що рішення є незаконним, оскільки ухвалено з порушенням матеріального та процесуального права, а висновки суду суперечать фактичним обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що справа розглядалась за її відсутності, та відмовляючи у задоволенні позову, суд не прийняв до уваги те, що відповідач незаконно володіє автомобілем, оскільки договір купівлі-продажу, за яким його було придбано, визнаний судом недійсним.

Відповідач по справі та третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання, в зв'язку з чим колегія суддів на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України винесла ухвалу про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, його представника та представника Міністерства внутрішніх справ України УДАІ м. Києва, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача відсутні підстави для витребування автомобіля від відповідача. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу на відповідача та зняття автомобіля з державної реєстрації в ДАІ ГУ УМВС України в м. Києві, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не є належним відповідачем у даних правовідносинах.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що з 31.01.2004 по 12.07.2012 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі (а. с. 53). 16.10.2008 на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_5 був придбаний автомобіль «Хюндай Туксон» (а. с. 54). 03.08.2012 Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання непрацездатної дружини ОСОБА_1, яке набрало законної сили 24.10.2012. Під час його виконання та накладення арешту на майно відповідача, останній без згоди позивача продав автомобіль «Хюндай» третій особі. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.11.2013 залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.12.2013 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля - задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Хюндай Туксон», держаний номер НОМЕР_1, придбаний через біржу третьою особою, довідка-рахунок ТОВ «Автокорпорація» серії ДПІ № 789763 від 19.10.2012. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Даними рішеннями встановлено, що вищевказаний автомобіль був набутий сторонами у спільну сумісну власність та відчужений відповідачем без згоди позивача, у зв'язку з чим договір купівлі-продажу автомобіля був визнаний недійсним, тому ця обставина не підлягає доказуванню (а. с. 4-9). На підставі викладених обставин, позивач просив суд витребувати вказаний автомобіль у відповідача, зняти його з реєстрації та зареєструвати на нього та її колишнього чоловіка.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісне придбання, згідно зі ст. 388 ЦК України, можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна із чужого незаконного володіння (віндикація).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

Аналіз наведених норм права дає можливості дійти до висновку, що власник має право витребувати майно від набувача лише у випадках передбачених ст. 388 ЦК України.

Враховуючи, що при розгляді справи було встановлено, що автомобіль перебуває у спільній сумісній власності позивача та ОСОБА_5, який вимоги щодо повернення спірного автомобіля не висував, колегія судів вважає висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в частині витребування спірного автомобіля у відповідача правильними.

При цьому колегія суддів звертає увагу позивача на те, що він не позбавлений можливості звернутися з позовом про припинення права власності ОСОБА_5 на частку у спільному майні (автомобіля) в порядку ст. 365 ЦК України, що не передбачає згоди співвласника на одержання компенсації вартості його частки.

Що стосується висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу на відповідача та зняття автомобіля з державної реєстрації в ДАІ ГУ УМВС України в м. Києві, то колегія суддів вважає наступне.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції представник Міністерства внутрішніх справ України УДАІ м. Києва пояснив, що на час розгляду справи реєстрація вказаного автомобіля скасована на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.11.2013, дані обставини не заперечували позивач та його представник. Зазначив, що спірний автомобіль на даний час не зареєстрований за ОСОБА_5, оскільки не був наданий для огляду в ДАІ. Крім того, він пояснив, що ситуація, яка склалася зі спірним автомобілем, може на теперішній час бути вирішена лише на підставі ст. 365 ЦК України.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні і даної частини позовних вимог є правильними.

Колегія суддів звертає увагу на те, що справа була розглянута судом першої інстанції за відсутністю позивача та його представника, разом з тим враховуючи, що зазначена обставина не призвела до неправильного вирішення справи по суті, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 308 ЦПК України відсутні підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що при розгляді справи суд першої інстанції не звернув уваги на безспірність її вимог про витребування вказаного автомобілю від відповідача за умови визнання судовому порядку договору купівлі-продажу недійсним, на підставі якого остання отримала автомобіль у власність, колегія суддів вважає такими, що також не спростовують висновків суду враховуючи положення ст. 388 ЦК України.

Посилання апелянта на безоплатність придбання відповідачем спірного автомобілю є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, в зв'язку з чим також не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

За наведених обставин, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в апеляційній інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О.Прокопчук