АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Батрин О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду м Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.,

при секретарі: П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року про відмову у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту укладення та виконання договору дарування грошових коштів, визнання дійсним договору дарування,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій просив суд встановити юридичний факт укладення та виконання договору дарування грошових коштів у сумі 650000 рублів 20 вересня 2004 року в м. Бєлгород РФ ОСОБА_2 - ОСОБА_1

Визнати дійсним договір дарування грошових коштів у сумі 650000 рублів 20 вересня 2004 року в м. Бєлгород РФ, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року відмовлено у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту укладення та виконання договору дарування грошових коштів, визнання дійсним договору дарування.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт зазначає, що він звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, які тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для підтвердження факту природи виникнення грошових коштів шляхом укладення та виконання договору дарування грошових коштів, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо відмови у відкритті провадження по вказаній справі, оскільки в даному випадку відсутній спір про право, а заінтересована особа ні до кого ніяких вимог не пред'являє.

Заявник та представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановлюючи ухвалу про відмову у відкритті провадження по даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів заяви вбачається наявність спору про право власності на грошові кошти, що виключає можливість розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту укладення та виконання договору дарування грошових коштів, визнання дійсним договору дарування в порядку окремого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.234 ЦПК України, передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В частині 1 ст. 256 ЦПК України наведений перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.

Відповідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, за винятком вказаних в ч.1 цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 4 ст.256 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 травня 1995 року визначено, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов'язаний провести підготовчі дії, передбачені ст.143 ЦПК, зокрема, з'ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції із заявою в якій просив встановити юридичний факт укладення та виконання договору дарування грошових коштів у сумі 650000 рублів ОСОБА_2 - ОСОБА_1 особисто та визнати дійсним договір дарування грошових коштів у сумі 650000 рублів, укладений 20 вересня 2004 року в м. Бєлгород РФ між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Колегія суддів вважає, що вказані обставини свідчать, що до зазначеного в ч.ч.1,2 ст.256 ЦПК України переліку юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку, юридичні факти, які просить встановити заявник не належать та свідчать про наявність спору про право та недопустимість розгляду цих вимог у порядку окремого провадження.

А тому, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що між сторонами виник спір про право власності на грошові кошти, що виключає можливість розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту укладення та виконання договору дарування грошових коштів, визнання дійсним договору дарування в порядку окремого провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд дійшов хибного висновку про наявність спору про право колегія суддів відхиляє, оскільки вказані вимоги спростовуються самою вимогою заявника, в якій він просить визнати договір дарування дійсним, а тому дані вимоги можуть розглядатися лише в позовному провадженні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х ВА Л И Л А:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: