Справа №752/1735/14-ц
Провадження № 2/752/260/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.02.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у вікритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за несвоєчасне виконання рішення суду,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на підставі положень ч.2 ст.625 ЦК України 3 % річних та інфляційних збитків в зв»язку з невиконанням вироку Ірпінського міського суду від 14.01.2011 р. в частині цивільного позову, а також вирішення питання щодо притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за умисне невиконання рішення суду.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 14.01.2011 р. Ірпінським міським судом Київської області був постановлений вирок відносно ОСОБА_2, який був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та частково задоволено цивільній позов.

Зазначений вирок був пред»явлений до виконання до ВДВС Овруцкього районного управління юстиції Житомирської області і відповідачу надано строк для добровільного виконання судового рішення.

Позивач посилається на те, що ОСОБА_2 умисно не виконує вирок суду в зв»язку з чим на підставі ч.2 ст.625 ЦК України просить стягнути з відповідача 3% річних від присудженої до стягнення і невиплаченої суми відшкодування та інфляційні збитки, починаючи нараховувати з 07.04.2011 р., тобто з моменту коли закінчився строк для добровільного виконання рішення суду.

В ході розгляду справи позивач неодноразово подавав заяви про зміну розміру позовних вимог і відповідно до поданої заяви від 12.01.2015 р. ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 суму коштів в розмірі 56647,20 гривень, з яких 17526,51 сума 3 % річних від присудженого до стягнення відшкодування, 39120,78 гривень - інфляційні збитки, а також просив зобов»язати відповідача на підставі ст.530 ЦК України виконати зазначений обов»язок у семиденний строк.

В ході розгляду справи позивач підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що, на його думку, відповідач умисно не виконує судове рішення.

Відповідач в судове засідання не з»явився, надавши письмові заперечення проти пред»явленого позову.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.01.2011 р. Ірпінським міським судом Київської області був постановлений вирок у справі по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, відповідно до якого останнього було визнано винним в тому, що 28.05.2009 р. близько 09.15 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Ворзель-Забуччя в смт.Ворзель Київської області, в напрямку автодороги Київ-Ковель, через неуважність, невірно оцінив дорожню обстановку, пересік горизонтальну розмітку, виїхав на зустрічну смугу, не впорався з керуванням, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «Шкода Октавія» д.н. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, і останній отримав тілесні ушкодження, які відповідно до медичного висновку відносяться до категорії середньої ступені тяжкості.

ОСОБА_2 був засуджений до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 роки та звільнений від відбування покарання із випробуванням та покладенням обов»язків, визначених ст.76КК України.

Також судом був задоволений частково цивільний позов і стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_1 127374,30 гривень завданих матеріальних збитків та 25000 моральної шкоди.

31.02.2011 р. ВДВС Овруцького районного управління юстиції Житомирської області було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчих листів 1-23 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 127374,30 гривень та 25000 моральної шкоди.

Судом встановлено, що відповідач на виконання вироку Ірпінського міського суду Київської області перерахував на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2509,44 гривні за період з листопада 2012 р. по жовтень 2014 року, що підтверджується платіжними документами про переказ коштів та інформацією, наданою ВДВС Овруцького районного управління юстиції Житомирської області відповідно до листа № 133-52 від 15.01.2015 р.

Звертаючись до суду позивач просить суд застосувати положення ч.2 ст.625 ЦК України та стягнути з відповідача 3% річних від присудженої до стягнення відповідно до вироку Ірпінського міського суду Київської області суми і не виплаченої відповідачем, а також інфляційні збитки.

Статтею 625 ЦК України встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов»язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»яаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК, передбачають насамперед договірні правовідносини.

Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, які існували між сторонами до ухвалення рішення суду.

Як зазначалось судом вище, правовідносини між сторонами у даному спорі виникли на підставі вироку Ірпінського міського суду Київської області від 14.01.2011 р., відповідно до якого суд задовольнив частково цивільний позов щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення відповідачем злочину, передбаченого ч.1 ст.286 ЦК України.

Відшкодування шкоди - це вид цивільно-правової відповідальності, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не можуть нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами.

Нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, суперечать положенням ст..625 ЦК України і не можуть бути задоволені в повному обсязі.

Також суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали щодо умисного невиконання відповідачем судового рішення, оскільки зазначені обставини спростовуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за несвоєчасне виконання рішення суду - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя