Справа № 589/2681/14-ц
Провадження № 2/589/14/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 р.

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді: Прачук О. В.,

з участю секретаря судового засідання: Антошко Т. А.,

позивача ОСОБА_1.,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача -ОСОБА_3,

представника третьої особи - Шушунова Є. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи по справі, які не заявляють самостійних вимог: Шосткинська міська рада, Управління Держземагентства у Шосткинському районі Сумської області,

- про визнання акту прийомки-передачі межових знаків дійсним, а меж земельної ділянки погодженими

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шосткинського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив зобов'язати відповідача погодити встановлену ПП «Укрторгпром» спільну межу між домоволодіннями № 25 та АДРЕСА_1 шляхом проставлення підпису в Акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_2, що розташовані на земельній ділянці площею 742 кв. м, яка на підставі рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради народних депутатів № 354 від 25.11.1993 року була передана у власність спадкодавцю позивача - ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, але документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 за життя не отримала.

Позивач вирішив оформити право власності на вказану земельну ділянку, тому з метою розроблення необхідної технічної документації із землеустрою звернувся до ПП «Укторгпром», з яким уклав договір № 255 від 05.08.2013 року на виконання кадастрової зйомки земельної ділянки. Представниками ПП «Укрторгпром» була проведена кадастрова зйомка земельної ділянки, виконані роботи по встановленню меж земельної ділянки на місцевості, які були визначені по фактичному використанню земельної ділянки у відповідності до технічних матеріалів БТІ на житловий будинок та проходять по існуючим твердим ознакам. За результатами кадастрової зйомки було виготовлено Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання (далі - Акт), в якому всі суміжні власники та користувачі земельних ділянок, крім відповідача - ОСОБА_3, мешканця будинку АДРЕСА_1, поставили підписи на підтвердження відсутності претензій до встановлених меж. На звернення позивача до ОСОБА_3 поставити підпис в Акті, останній відповів відмовою, про що зазначив в Акті.

В зв'язку з відмовою відповідача погодити межу, позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на земельну ділянку, на якій розташований належний позивачу будинок, чим перешкоджає позивачу реалізувати своє право на землю.

В подальшому вимоги позивач уточнював і остаточно просив визнати Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання стосовно земельної ділянки по АДРЕСА_2 скорегованою площею 0,0773 га, що виготовлений ПП «Укрторгпром» на підставі договору про виготовлення технічної документації із землеустрою від 05.08.2013 року № 255 дійсним без підпису ОСОБА_3, а межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 площею 0,0773 га погодженими.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, позивач зазначив, що частиною земельної ділянки ще за життя дружини вони дозволили користуватись відповідачу, оскільки в силу віку та стану здоров'я вже не могли самостійно обробляти землю. Також представник позивача звернув увагу, що між земельними ділянками позивача і відповідача проходила тверда трав'яна межа, яку відповідач скопав вже при розгляді спору в суді.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення вимог заперечив. Зазначив, що раніше земельна ділянка, на якій знаходиться будинок позивача, і земельна ділянка, на якій знаходиться його будинок, були однією ділянкою, що належала його (відповідача) бабусі - ОСОБА_6 Вказана ділянка була поділена між двома доньками бабусі: матір'ю відповідача та її сестрою - ОСОБА_5 (дружиною позивача). Тому земельна ділянка, на яку претендує позивач, має належати йому - відповідачу, оскільки належала його бабусі.

Крім того, позивач незаконно здійснює розробку технічної документації, бо не надав підтвердження, що звертався за відповідним дозволом до Шосткинської міської ради, на відміну від нього (відповідача). 05.08.2013 року, коли проводились заміри земельних ділянок представниками ПП «Укрторгпром», йому зателефонував сусід ОСОБА_7 і повідомив, що якісь чоловіки ходять по городу; коли він під"їхав заміри вже робились. Його (відповідача) ніхто не запрошував і не повідомляв, що буде проводитись встановлення меж земельної ділянки позивача, тому ці заміри, а отже і Акт є незаконними. Відповідач сам переміряв земельну ділянку, і, якщо підписати Акт, то йому (відповідачу) залишиться лише 0,04 га землі.

Трав'яна межа по городу з'явилась років 5 тому (потім пояснював, що з 90-х років), до цього була лише борозна, але оскільки позивач почав скопувати межу зі свого боку, збільшуючи таким чином площу своєї ділянки, він (відповідач) дійсно межу скопав.

План земельної ділянки, який виготовив ПП «Укрторгпром», не відповідає плану земельної ділянки, складеному БТІ в 1962 році, ні по конфігурації меж, ні по розмірам земельної ділянки. До того ж в інвентаризаційній справі на будинок позивача, що знаходиться в Шосткинському БТІ план земельної ділянки взагалі відсутній. В наданому позивачем плані земельної ділянки, датованим 1962 роком, що міститься в технічному паспорті на будинок № 25 відсутня позначка «Пг», про що зазначається в свідоцтві про право на спадщину на будинок, а отже вказаний план є сфальсифікованим. Наявність планів земельних ділянок в управлінні Держземагенства Шосткинського району судом не перевірено.

Також частина земельної ділянки від поворотної точки «Д» до точки «Ж» знаходиться в прибережній смузі річки Локотки і використовуватись як город не може, до того ж вказану частину земельної ділянки вже років 12-16 (згодом зазначав, що все життя) обробляє він, а тому, оскільки він, а не позивач користується цією ділянкою, вона повинна належати йому (відповідачу).

Посилаючись на вказане, просив у задоволенні позову відмовити.

Представник управління Держземагентства у Шосткинському районі (далі - управління) в судовому засіданні у вирішенні спору поклався на розсуд суду. Також пояснив, що позивачу дозвіл місцевої ради на розробку техдокументації на земельну ділянку не потрібний, на відміну від відповідача. Крім того, в управлінні будь-яка технічна документація, плани на земельні ділянки як на ту, що претендує позивач, так і на ту, на яку претендує відповідач, відсутні.

Представник Шосткинської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій прохав здійснювати розгляд справи без їх участі, у вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного:

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що мешкає в будинку АДРЕСА_3, земельна ділянка за вказаною адресою належить її доньці - ОСОБА_9, яка мешкає в Росії. Раніше земельні ділянки, на яких розташовані будинки позивача та відповідача, були однією земельною ділянкою, згодом поділеною. Коли саме здійснювались заміри земельної ділянки ОСОБА_1, вона пригадати не може, але пам'ятає, що ОСОБА_3 присутнім при цьому не був, заміри здійснювали молоді чоловіки, при замірах була присутня її донька, яка саме приїхала в м. Шостка. Чи підписувала щось донька, свідок не знає, але донька була не проти підписати, ніяких претензій не мала. Межі земельних ділянок ні її, ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_10 за всі роки не змінювались, які були, такі і залишились.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_11 показав, що працює геодезистом в ПП «Укрторгпром», ОСОБА_1 звернувся до них щодо виготовлення технічної документації на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2. Працівники підприємства, в тому числі і він, виїжджали на місцевість, спочатку при замірах ОСОБА_3 не був присутній, він під'їхав пізніше, і обміри проводили при ньому. Визначення меж між земельними ділянками позивача і відповідача проводилось вже по існуючим межам: по паркану, по споруді, а далі по трав'яній межі по городу. Кілочки для визначення меж забивались в присутності ОСОБА_3, який зауважень не мав, спірним моментом було лише накладення однієї з споруд на земельну ділянку позивача, яку було вирішено виокреслити, що на плані земельної ділянки позначено точками 19-22. Акт прийомки-передачі межових знаків фізично неможливо скласти в день проведення замірів, оскільки отримані по результатам замірів дані, ще треба опрацювати, чим і пояснюється, що акт не підписується в той же день, коли проводяться заміри. Розбіжності в площі земельної ділянки, яка зазначена в плані БТІ - 740 кв. м, та 0,0780 га, зазначені в плані, складеному ПП «Укрторгпром» з результатами замірів в 2013 році, пояснюється тим, що плани, які складались БТІ, є схематичними і приблизними: обміри працівниками БТІ здійснювались за допомогою звичайної рулетки, тоді як зараз працівниками землевпорядних організацій використовується спеціальна техніка, що дає точні результати з прив'язкою координат до державної геодезичної мережі.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що проживає по АДРЕСА_4 приблизно з 2003 року, за весь час його мешкання за даною адресою межі між земельними ділянками не змінювались. Приблизно у вересні 2013 року він бачив, що по межах між земельними ділянками (його, позивача і відповідача) ходять незнайомі йому чоловіки. Він подзвонив ОСОБА_3 та повідомив йому про це. Достеменно згадати чи повідомляв його як позивач, так і відповідач, що будуть проводитись заміри земельних ділянок, він не може. Але і позивач, і відповідач приходили до нього, щоб підписати акти погодження меж, він звірив плани їх земельних ділянок зі своїм і підписав. Будь-яких претензій щодо меж земельних ділянок у нього ні до ОСОБА_1, ні до ОСОБА_12 не має.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 показала, що працює землевпорядником в ПП «Грегор», у вересні 2013 року до них звернувся ОСОБА_3 щодо виготовлення технічної документації на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1. За результатами виїзду спеціаліста на місцевість було складено план земельної ділянки. (а.с. 33) При цьому при виготовленні плану вони керувались планом БТІ на дану земельну ділянку та вказівками ОСОБА_3, а тому даний план не є досить достовірним. Плани БТІ на земельні ділянки за адресою 25 та АДРЕСА_1 не відповідають дійсним конфігураціям та розмірам вказаних земельних ділянок, є приблизними і схематичними. У разі перенесення меж земельних ділянок на натуру згідно планів БТІ - земельні ділянки накладатимуться одна на одну.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14, начальник Шосткинського МБТІ, в судовому засіданні показала, що технічний паспорт на житловий будинок виготовляється в двох екземплярах, один з яких надається власнику будинку. Останній раз до Шосткинського МБТІ позивач звертався у 2006 році, коли оформлював спадщину, тоді до викопіювання із плану, датованого 07 березня 1962 року, були внесені зміни по добудованим будівлям, які на плані позначені червоним чорнилом. Підстави сумніватись у дійсності плану, наданого позивачем, його фальсифікації, у неї відсутні. В матеріалах інвентаризаційної справи на будинок АДРЕСА_2, справді відсутній план земельної ділянки за 1962 рік, що пояснюється низькою виконавською дисципліною працівників, які відповідали за ведення документації та не забезпечили підшивання всіх документів до справи, а також тим, що раніше БТІ, яке обслуговувало м. Шостка, знаходилось в м. Глухів, потім в м. Конотоп, і лише в середині 90-х років інвентаризаційні справи були передані до м. Шостка. Також слід враховувати, що плани земельних ділянок, виконані БТІ, є приблизними і схематичними, оскільки раніше не було спеціальної техніки, щоб зафіксувати належним чином просторове розміщення земельної ділянки та її площу.

Поясненнями сторін та матеріалами справи підтверджується, що до 1961 року земельні ділянки за адресами АДРЕСА_2 та 27 були однією земельною ділянкою, розташованою за адресою АДРЕСА_4 (а.с. 87), з належністю домоволодіння ОСОБА_6. (а.с. 104-105) Батьками ОСОБА_3 було збудовано будинок, прийнятий в експлуатацію 14 грудня 1961 року (а.с.77-78), та виділено на обслуговування будинку земельну ділянку площею 600 кв.м з землі, що відносилась до домоволодіння за № 29 (21). 16.02.1962 року будинок було зареєстровано на праві власності за батьками відповідача з присвоєнням адреси: АДРЕСА_5. ( а.с. 79). На даний час будинок за даною адресою належить відповідачу на підставі заповіту та договору дарування. (а.с. 25-27)

Будь-яких доказів, щодо передання у власність батькам відповідача чи відповідачу земельної ділянки за даною адресою - суду не надано.

Після розподілу земельної ділянки за будинком АДРЕСА_4 залишилась ділянка розміром 742 кв. м , що підтверджується викопіюванням з плану, датованим 07.03.1962 роком. Вказаний будинок з надвірними будівлями успадкувала після смерті ОСОБА_6 - ОСОБА_5. ( а.с. 108)

Рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради народних депутатів № 354 від 25.11.1993 р. земельна ділянка площею 0,0742 га за адресою АДРЕСА_2 була передана у приватну власність ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с. 197).

Довідкою управління Держземагентства у Шосткинському районі від 14.05.2014 року № 1058 також підтверджується передання земельної ділянки у власність ОСОБА_5, але документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку, не був нею отриманий. (а.с.9)

Вказане рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_5 прийнято відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» № 15-92 від 26.12.1992 року.

Даних, що рішення визнавалось незаконним, суду не надано, належність ОСОБА_5 ділянки на праві власності за життя ніким не оспорюється.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.06.2006 року спадкоємцем ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_2 та розташований на земельній ділянці розміром 0,0742 га, на якій крім будинку, зазначеного в плані літерою «А-1», також розташовані: сарай, зазначений літерою «Б», погріб, зазначений в плані літерою «Пг» та огорожа «№». (а.с. 5)

Згідно технічного паспорту на будинок споруди, позначені в плані літерами «В», «Г» є самовільно збудованими.

Право власності позивача на будинок АДРЕСА_2 зареєстровано 29.06.2006 року, що підтверджується витягом. (а.с. 6)

Відповідно до п. г) ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Таким чином до позивача, як спадкоємця ОСОБА_5, перейшло право на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2

Відповідно до абзацу 2 п. 1 Перехідних положень ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Згідно положень ст. 118 ЗК України отримання дозволу органу місцевого самоврядування на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вимагається у разі бажання громадянина одержати безоплатно земельну ділянку з земель комунальної власності.

Зважаючи, що земельна ділянка по АДРЕСА_2 була передана у власність ОСОБА_5, а позивач успадкував право на вказану земельну ділянку, положення ст. 118 ЗК України на позивача не поширюються, тому посилання відповідача на відсутність у ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, а отже незаконність проведення таких дій врахуванню не підлягають.

Матеріалами інвентаризаційної справи на будинок АДРЕСА_2, зокрема актом поточних змін від 23.07.1970 року, оціночним актом від 20.09.1985 року, підтверджується, що за даною адресою є погріб, позначений «Пг» (а.с. 95, 97, 107). На викопіюванні з плану наявна відмітка «В-1» - сарай (погрібник), здійснена при складанні плану; в експлікації земельної ділянки наявна відмітка «Пг» - погріб. Вказаним та показами свідка ОСОБА_14 спростовуються доводи ОСОБА_3 щодо фальсифікації плану земельної ділянки, в зв'язку з відсутністю плану в БТІ та відсутності на ньому відмітки «Пг». Крім того, суд роз'яснював відповідачу можливість проведення експертизи на визначення наявності ознак підробки документа, однак відповідного клопотання відповідач не заявив.

З викопіювання з плану земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4 вбачається, що споруда, позначена літерою «Д», самовільно збудована батьками відповідача (а.с. 80), виходить за межі земельної ділянки будинку № 27 і частково розташована на земельній ділянці по АДРЕСА_2. ( а.с.8, 55)

В акті прийомки - передачі межових знаків на зберігання зазначено, що межі земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_2, площею 0,0780 га, вказані на місцевості за фактичним її використанням. Межові знаки не встановлювалися, оскільки межі земельної ділянки на місцевості проходять по існуючим твердим ознакам: № кутів повороту 1-2-3, 4-5, 6-7, 22-23-24-1 - по стовпам паркану; 3-4, 7-8, 19-20-21-21 - по зовнішній стіні будівлі, 5-6, 8-9-10-11-12-13-14-15-16-17-18-19 - по дерев'яним стовпам.(а.с. 14)

Існування твердих меж між спірними земельними ділянками підтвердили також свідки ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_11

Знищення відповідачем твердої трав'яної межі між городами сторін підтверджено як поясненнями самого ОСОБА_3 в судовому засіданні, так і оглядом судом земельних ділянок на місцевості 19 грудня 2014 року, яким встановлено, що між городами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відсутня тверда межа. Також оглядом встановлено, що сторони оспорюють проходження межі між городами, та спірною є відстань у 80-100 см в бік тієї чи іншої ділянки. Спір щодо проходження твердої межі по паркану між будинками відсутній. (а.с. 180)

За результатами огляду земельних ділянок на місцевості, спеціалістами-землевпорядниками, які залучались судом до проведення огляду, були складені плани земельних ділянок.

З схеми-плану варіанту проходження межі між буд. 27 та 25 по вул. Піонерська, складеному спеціалістом ОСОБА_13, вбачається, що відступи від кутів будинку відповідача становлять від кута будинку «А-1» 1,67 м, від кута споруди «а» - 1,82 м, від кутів споруди «Д», -1,27 м та 1,34 м, від споруди «Г» - 1,54 м . Площа земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4 складає 0,0621 га (а.с. 196)

З скорегованого плану земельної ділянки за АДРЕСА_2, складеному спеціалістом ОСОБА_11, вбачається, що межу земельної ділянки по точках 19-22, яка проходила по будівлі, позначеної літерою «Д», належній відповідачу, віднесено на 1 м від будівлі для створення зони її обслуговування (а.с. 204), також з огляду збірного плану земельних ділянок встановлено, що збережена відстань від межі земельної ділянки позивача до будівель відповідача, яка дозволятиме доступ та обслуговування відповідачем належних йому будівель (а.с.205) Решта точок земельної ділянки № 25 не переміщувались і не змінювались. Площа земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 згідно скорегованого плану становить 0,0773 га (а.с. 204)

З показів ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_14 вбачається, що розбіжність в площах та конфігураціях земельних ділянок, що вказана в планах БТІ, та в площах і конфігураціях, визначених за результатами замірів, пояснюється недосконалістю планів БТІ, які складались в 60-х роках минулого століття за відсутності точних засобів вимірювання.

Суд роз'яснював сторонам можливість проведення земельно-технічної експертизи, але відповідних клопотань не надійшло.

Дослідженими планами, складеними за результатами огляду ділянок на місцевості, спростовуються доводи ОСОБА_3 щодо зменшення площі його земельної ділянки у разі затвердження плану земельної ділянки позивача, складеного ПП «Укрторгпром».

Матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка знаходилась у користуванні родини Кулик щонайменше з 50-років минулого століття, зважаючи, на забудову, що склалася з роками, що рішення про передання земельної ділянки у власність ОСОБА_5 не визнано незаконним, посилання відповідача, що частина земельної ділянки позивача, в порушення вимог ст. 60-61 ЗК України, 88 Водного кодексу України (далі - ВК України), знаходиться в прибережній смузі р. Локотки (Шостка) врахуванню не підлягають. При цьому, посилаючись на порушення вказаних статей, і неможливість в зв'язку з цим передання ділянки у власність, відповідач одночасно наполягає на тому, що зазначена частина ділянки має належати йому, оскільки саме він нею користується. Крім того, з пояснень ОСОБА_3 та планів земельних ділянок вбачається, що частина ділянки по АДРЕСА_4 також знаходиться в прибережній смузі, але в його випадку він не вважає це порушенням вимог законодавства.

Відповідно до ст. 89 ВК України у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється:

1) розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво;

2) зберігання та застосування пестицидів і добрив;

3) влаштування літніх таборів для худоби;

4) будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів;

5) миття та обслуговування транспортних засобів і техніки;

6) влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо.

Суду не надано доказів, що позивач вчиняв будь-які з перелічених заборонених дій.

Стаття 119 ЗК України передбачає набуття права на земельну ділянку за давністю користування (набувальна давність). Згідно ч. 1 вказаної статті громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Застосування ст. 119 ЗК України можливе лише з 01.01.2017 року, тобто через 15 років після набрання чинності діючим ЗК України.

З пояснень позивача, не спростованих відповідачем належними і допустимими доказами, вбачається, що відповідач користується землею з дозволу позивача та ОСОБА_5, наданого нею за життя.

Зважаючи на вказане, посилання ОСОБА_3, що частина земельної ділянки, позначена на плані точками «Д»- «Ж», має належати йому, оскільки він нею користується, є безпідставними.

Відповідно до положень ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до п. б) ст. 22 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV окремою підставою проведення землеустрою є укладений договір між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками

документації із землеустрою.

Відповідно до ст. 55 ЗУ «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими

лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися.

Відповідно до ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає:

а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки;

б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами;

в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості;

г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі;

ґ) виготовлення кадастрового плану.

Згідно п. 2.8 розділу ІІ Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 N 376 технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, крім іншого акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Затверджена даним наказом форма акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання передбачає обов'язкове його підписання суміжними землевласниками (землекористувачами) на підтвердження відсутності претензій до існуючих меж.

Таким чином, державна реєстрація права власності на земельну ділянку можлива лише після державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, для чого земельна ділянка має бути сформована, тобто визначені її площа та межі, які повинні бути погоджені із суміжними землевласниками та землекористувачами.

Отже, відмова ОСОБА_3 погодити межу перешкоджає позивачу у встановленому законодавством порядку зареєструвати право власності на земельну ділянку.

Як вже зазначалось, показами свідків в судовому засіданні ОСОБА_8, ОСОБА_7 підтверджено, що за весь період їх проживання межі між земельними ділянками, як ті, що розмежовують їх земельні ділянки та позивача і відповідача, так і межі між земельними ділянками сторін, не змінювались.

Показами ОСОБА_11 підтверджено, що границі земельної ділянки позивача визначались ним по твердій трав'яній межі, що проходила між городами сторін. Поясненнями ОСОБА_3 підтверджено, що він перекопав цю межу.

Зі скорегованого плану земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2, складеного за результатами огляду 19 грудня 2014 року ділянок на місцевості, перевіреного та затвердженого сертифікованим інженером-землевпорядником, вбачається, що межі від точки Б до В - землі ОСОБА_9, від точки Г до Д, від точки Є до Ж - землі ОСОБА_7 не переміщувались і не змінювались, здійснено відступ від стіни будівлі відповідача для забезпечення йому можливості обслуговування споруд. (а.с. 204)

Доказів, що погодження меж згідно скорегованого плану земельної ділянки по АДРЕСА_2 призведе до зменшення площі земельної ділянки по АДРЕСА_4, суду не надано. Навпаки, як вбачається з матеріалів справи, площа земельної ділянки по АДРЕСА_4 також перевищує визначені планом БТІ 600 кв. м .

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив, що претензій до меж не має. Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що її донька ОСОБА_9 була присутня при замірах в 2013 році, претензій до меж не мала, бажала підписати Акт прийомки-передачі межових знаків.

Таким чином, відсутність підпису ОСОБА_9 в Акті пояснюється тим, що Акт, як показав свідок ОСОБА_11, неможливо виготовити в день проведення замірів, а ОСОБА_9 мешкає в Росії.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що визнання погодженими меж, визначених скорегованим планом земельної ділянки, не порушує прав і інтересів суміжних землевласників (землекористувачів), в тому числі і ОСОБА_3, а тому дана позовна вимога підлягає задоволенню.

Вимога про визнання дійсним Акту прийомки-передачі межових знаків без підпису відповідача не може бути задоволена з огляду на недійсність даних щодо проходження точок повороту 3-4, 7-8, 19-20-21-21 по зовнішній стіні будівлі відповідача, які згідно скорегованого плану віднесені від будівлі на 1 м .

Крім того, вимога погодити Акт фактично є вимогою погодити межу.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Визнати межі земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2, площею 0,0773 га, визначені скорегованим планом земельної ділянки, складеним за результатами огляду 19 грудня 2014 року земельної ділянки на місцевості, - погодженими.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О. В. Прачук