АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 752/140/14-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Мирошниченко О.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3893/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А.

при секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа: ОСОБА_4 про припинення договору поруки,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся в січні 2014 року.

Зазначав, що 21.09.2007 між відповідачем та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №CL-501/033/2007, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 38 954.72 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань 21.09.2007 між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір поруки №SR-501/033/2007, відповідно до якого він поручився солідарно та в повному обсязі відповідати перед відповідачем за належне виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором.

В серпні 2013 року на адресу позивача надійшла позовна заява ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. З наданих документів йому стало відомо що останнє погашення по кредиту було здійснено позичальником 27.06.2012 року. В додатках до позовної заяви зазначалась досудова вимога банку №F-660 від 26.10.2012 року про погашення заборгованості, яка позивачем не отримувалась.

Враховуючи пропущення відповідачем шестимісячного строк від дня настання строку виконання зобов'язання на пред'явлення вимоги до поручителя, позивач просив визнати припиненим договір поруки №SR-501/033/2007 від 21.09.2007 року, укладений між сторонами.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 26 червня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом вірно встановлено, що 21.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №CL-501/033/2007, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит в розмірі 38 954.72 доларів США під 11,99% річних, строком до 21.09.2013 року для придбання транспортного засобу.

Згідно п. 1.5 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розміри та строки визначені у графіку платежів шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 21.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 укладено договір поруки №SR-501/033/2007, згідно до умов якого позивач зобов'язалась відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позичальник не належно виконував взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що останній платіж позичальником було здійснено 23.01.2012 року.

26.10.2012 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направлено на адресу позивача досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №CL-501/033/2007 від 21.09.2007 року, в якій повідомлялось про те що на підставі ст.ст. 512-516,656,1077 та 1080 ЦК України ТОВ «ОТП Факторинг Україна» придбало право вимоги за кредитним договором, згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю, а тому він є кредитором за кредитним договором. На підставі чого, товариство вимагало дострокового виконання боргових зобов'язань за кредитним договором на протязі 15 днів з дати отримання цієї вимоги в розмірі 13 792,98 доларів США залишку заборгованості за кредитом та 763,23 доларів США заборгованості за сумою відсотків за користування кредитом.

У зв'язку з невиконанням позичальником та поручителем взятих на себе зобов'язань, у квітні 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Звертаючись до суду позивач зазначав, що оскільки останній платіж по кредиту було здійснено позичальником 27.06.2012 року , а відповідач звернувся до суду з позовом лише у квітні 2013 року, то кредитор пропустив строк передбачений ч. 4 ст. 559ЦК України, а тому порука є припиненою.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновків, що оскільки зобов'язання за кредитним договором на момент подачі та розгляду позову не виконано, строк виконання основного зобов'язання був погоджений сторонами 21.09.2013 року, підстави вважати що дія договору поруки закінчилась відсутні, а тому підстав для задоволення позовних вимог не має.

Проте колегія суддів не може погодитись з даним висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Частиною 2 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, поручитель відповідає перед кредитором у тому же обсягу, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання і незалежно від того встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Як установлено судом, позичальник ОСОБА_4 взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 21.09.2013 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Даний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України у справі № 6-53цс14, який є обов'язковим для всіх судів України відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України.

З розрахунку заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №CL-501/033/2007 від 21.09.2013 року вбачається, що останній платіж позичальником був здійснений 23.01.2012 року, період з якого банком почала нараховуватись пеня починається з 27.06.2012 року.

В матеріалах справи також наявна позовна заява ПАТ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором датована 23.04.2013 року.

На підставі даної заяви Іллічівським міським судом Одеської області було відкрито провадження за вказаним позовом.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26.05.2014 року позовну заяву ПАТ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Оскільки відповідач звернувся до суду у квітні 2013 року, натомість останній платіж по кредиту був здійснений позивачем у січні 2012 року, а пеня за вказаним кредитом почала обчислюватись банком 27.06.2012 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та пропущення відповідачем строку пред'явлення вимоги до поручителя.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до поручителя з вимогою про стягнення заборгованості на протязі шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, від дня настання строку виконання основного зобов'язання, є підстави вважати поруку припиненою.

Натомість суд першої інстанції на вищевказане уваги не звернув та помилково прийшов до висновків про безпідставність позовних вимог.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 243 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 червня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа: ОСОБА_4 про припинення договору поруки - задовольнити.

Визнати договір поруки №SR-501/033/2007 від 21 вересня 2007 року укладений між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_3 припиненим.

Стянути з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» ( ідентифікаційний код 21685166, МФО 300528) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, паспорт серії КК423567) судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: