Провадження №2-о/193/41/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

29 квітня 2015 року сел. Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Патинка А.Г.

при секретарі Мішурі Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Софіївський районний сектор ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про встановлення факту проживання на території України,-

УСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт її проживання станом на 24 серпня 1991 року на території України та, як неповнолітня дитина позбавлена батьківського піклування, знаходилась на повному державному забезпеченні . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с.Красіне Криворізького району Дніпропетровської області. ОСОБА_1 позбавлена батьківського піклування навчалась в різних школах - інтернатах з 1984 року до 27.10.1994 року.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 була позбавлена батьківського піклування, вона, перебуваючи в школах-інтернатах, в період з 1984 року по 27 жовтня 1994 року, знаходилась на повному державному забезпеченні .

Оригінал її свідоцтва про народження батьками було втрачено, ОСОБА_1 змушена була, для отримання паспорта громадянина України отримати повторне свідоцтво про народження , яке їй видали у 2014 році.

При її зверненні до міграційної служби з проханням про видачу паспорта на підставі дубліката свідоцтва про народження, їй було відмовлено на тій підставі, що на даний час неможливо встановити її громадянство по причині відсутності довідки про місце її проживання на час отримання Україною незалежності.

Встановлення юридичного факту проживання на території України на дату отримання Україною незалежності потрібно ОСОБА_1 для отримання громадянства. Тому для здійснення свого права набуття громадянства України, заявник просить суд встановити юридичний факт , що вона станом на 24 серпня 1991 року проживала на території України та, як неповнолітня дитина позбавлена батьківського піклування, знаходилась на повному державному забезпеченні.

Заявник у судове засідання не з'явилась, надала заяву, до змісту якої заяву підтримала, просить розглянути у її відсутність.

Зацікавлена особа - Софіївський районний сектор ГУ ДМС України в Дніпропетровскій обалсті , проти заяви не заперечують, просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, про що надали відповідну заяву.

У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини і підстави звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку виниклим по справі правовідносинам, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України та згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_1 , народилась 01 квітня 1977 року, місце народження: Україна, Дніпропетровська область, Криворізький район, с.Красіне (а.с. 3,5).

Відповідно до довідки Софіївського РС ГУДМС в Дніпропетровській області зазначено, що ОСОБА_1 зверталась до Софіївського РС ГУДМС в Дніпропетровській області із заявою щодо видачі паспорта замість утраченого. Проведеною за заявою перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави (а.с. 4).

Відповідно до довідки виконкому Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області зазначено, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: с.Девладове вул.Стадіонна,6, Софіївського району Дніпропетровської області (а.с. 9).

Довідкою Ленінської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів підтверджено те, що ОСОБА_1 дійсно проживала і навчалась в Ленінській школі - інтернаті з 1984 р. по 1990 року (а.с. 6).

Згідно довідки Криворізької загальноосвітньої школи №9 зазначено, що ОСОБА_1 дійсно навчалася в Криворізькій загальноосвітній школі -інтернаті №9 для дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, знаходилася на повному державному забезпеченні з 15.10.1990 року по 27.10.1993 року. Була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Зазначені обставини достатньою мірою підтверджують факт постійного проживання заявника в Україні станом на 24 серпня 1991 року та те, що ОСОБА_1 будучи неповнолітньою дитиною, позбавленої батьківського піклування, знаходилась на повному державному забезпеченні.

В статті 1 Закону України «Про громадянство України» вказується на те, що громадянство України - це правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках.

Громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.

Відповідно до п. 1 ст. 3 вказаного Закону громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

За ст. 6 цього Закону громадянство України набувається: за народженням, за територіальним походженням, внаслідок прийняття до громадянства, внаслідок поновлення у громадянстві, внаслідок усиновлення та за іншими передбаченими цією статтею підставами.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що наведений у ЦПК України перелік фатів, що встановлюються судом не є вичерпним. За наявності умов суд може встановити й інші факти, що мають юридичне значення.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені відповідно до положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.) і в подальші роки ОСОБА_1 постійно проживала на території України.

Таким чином, встановлення факту проживання на території України, про який просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надає право звернутися до відповідних органів для отримання паспорту громадянина України.

З огляду на викладене, суд вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про громадянство», статтями 60, 61, 213-215, 234-235, 256-259 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, станом на 24 серпня 1991 року, проживала на території України та, як неповнолітня дитини позбавлена батьківського піклування, знаходилася на повному держаному забезпеченні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: