АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 666/6447/14-ц
Справа №22-ц/791/838/2015р. Головуючий в І інстанції Ратушна В.О.
Категорія: 44 Доповідач: Кутурланова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 21 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Кутурланової О.В.

Суддів Орловської Н.В.

Майданіка В.В.

При секретарі Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 06 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Дніпровський районний відділ Державної міграційної служби в м.Херсоні Головного управління ДМС в Херсонській області про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення,

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа Дніпровський районний відділ Державної міграційної служби в м.Херсоні Головного управління ДМС в Херсонській області про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення, уточненим в ході розгляду справи.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 18.09.1997 року він отримав ордер НОМЕР_1 на житлову площу в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, на підставі якого вселився до вказаної кімнати гуртожитку, проживав там та сплачував комунальні платежі. В подальшому, відповідачка, скориставшись його тимчасовою відсутністю в м.Херсоні, незаконно зареєструвалася в належній йому кімнаті та вселившись до неї, змінила замки на вхідних дверях, позбавивши його права користування кімнатою.

Оскільки його вимоги звільнити житлову площу в добровільному порядку залишені відповідачкою без задоволення, а іншого житла він немає, позивач просив суд усунути перешкоди в користуванні належною йому кімнатою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 з вказаного приміщення.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 06 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Дніпровський районний відділ Державної міграційної служби в м.Херсоні Головного управління ДМС в Херсонській області про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення задоволено, усунено перешкоди ОСОБА_4 в користуванні належною йому кімнатою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 із вказаної кімнати, стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючий на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають суттєве значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вселення відповідачки до спірної кімнати гуртожитку відбулося з порушенням вимог чинного законодавстваза відсутності на це правових підстав та без згоди позивача, у зв'язку із чим вважав за необхідне захистити права позивача шляхом виселення відповідачки із займаного нею житлового приміщення без надання іншого житла.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на досліджених судом доказах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст.ст.130, 131 ЖК України порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України та Примірним положення про гуртожитки.

Пунктом 17 Примірного положення про гуртожитки визначено, що громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вправі вселити в займані приміщення своїх неповнолітніх дітей. Вселення інших членів сім'ї в указані приміщення допускається лише з дозволу адміністрації, профспілкового комітету і комітету комсомолу підприємства, установи, організації та письмової згоди членів сім'ї громадянина, які проживають разом з ним.

Згідно ч.3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого житлового приміщення.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 07.09.1997 року ОСОБА_4, як працівнику підприємства «Фотон-сервіс», видано ордер на кімнату АДРЕСА_1 зі складом сім'ї - один чоловік. На підставі ордеру позивач вселився у житлове приміщення та з 15.10.1997 року по теперішній час зареєстрований за вказаною адресою.

Крім того, судом встановлено, що з 22.06.2012 року по теперішній час за вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_3 Підставою для реєстрації відповідачки стала заява про реєстрацію місця проживання, що надійшла до СГІРФО Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області з ЖКВ ВАТ Херсонського ХБК (а.с.87,88), при цьому заява ОСОБА_4 про надання дозволу на вселення відповідачки відсутня.

З листа управління ДМС України в Херсонській області від 01.04.2015 року №111-83 вбачається, що проведеною перевіркою за зверненням ОСОБА_4 встановлено, що реєстрація місця проживання ОСОБА_3 у спірній кімнаті проведена співробітниками СГІРФО Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області з порушенням вимог чинного законодавства.

Звертаючись до суду з позовом, позивач в обгрунтування заявлених вимог зазначав, що відповідачка є для нього сторонньою людиною, дозволу на її вселення та реєстрацію у спірній кімнаті гуртожитку він ніколи не давав, відповідачка у спірне житлове приміщення вселилася самовільно, замінивши замки на вхідних дверях, позбавивши його права користування кімнатою, чим порушує його права, як наймача житлового приміщення.

Зважаючи на те, що визначені законом правові підстави для вселення відповідачки у спірну кімнату гуртожитку відсутні, матеріали справи не містять доказів надання позивачем згоди на її вселення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обгрунтованість заявленого позову та наявність підстав для виселення відповідачки без надання іншого житлового приміщення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, як безпідставні, не обґрунтовані законом та такі, що висновки суду не спростовують підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,308,314 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 06 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді