Справа № 603/908/14-ц
Провадження №2/603/14/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"20" січня 2015 р. Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Гудкової Ю. Г.

за участю секретаря Осиф Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейні стосунки не склались, протягом останнього часу вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, їхній шлюб носить формальний характер, тому вважає, що його збереження є недоцільним.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилась, однак подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала, просить його задовольнити. Відносно ухвалення заочного рішення не заперечила. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити, суду пояснив, що позивач не бажає зберігати сім»ю, яка розпалась, сторони припинили спільне проживання і підтримання подружніх стосунків.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутності не звертався. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечила позивач та її представник.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

За правилами ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Відповідно до п.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Положенням ст. 56 Закону України «При міжнародне приватне право» передбачено, що форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 січня 2011 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області 11.01.2011 року видано свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ИД №071812.

Дітей у сторін від шлюбу немає.

Судом встановлено, що дійсно між сторонами втрачено почуття любові та взаємоповаги. Крім цього, протягом останнього часу сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин та не проживають разом, як слідує із пояснень представника позивача у судовому засіданні, місце проживання відповідача - невідоме, їхня сім'я розпалась остаточно і терміну для примирення призначати не потрібно, так як шлюб носить формальний характер, збереження якого є недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін.

Згідно довідки №322, виданої виконавчим комітетом Лазарівської сільської ради Монастириського району від 01.12.2014 року, сім»я позивача, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, складається: дочка ОСОБА_3, дочка ОСОБА_4, мати ОСОБА_5, вітчим ОСОБА_6, бабуся ОСОБА_7 та чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Як передбачено ч.1 ст.63 Закону України „Про міжнародне приватне право" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

У відповідності до ч.1 ст. 60 вищевказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 228-232 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 29 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №03.

Рішення суду після набрання законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ю. Г. Гудкова