АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7610/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Антоненко Н.О., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ВАТ «Родовід Банк», найменування якого з 17.06.2009 у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та ОСОБА_4 31 липня 2007 року було укладено кредитний договір №37.3/АА-074.07.2., за умовами якого Банк відкриває відновлювальну кредитну лінію позичальнику на загальну суму 20 951 доларів США на купівлю автомобіля, зі сплатою 12,5 процентів річних, на строк по 31 липня 2014 року включно. Згідно з п.3.1, 3.3 Кредитного договору, відповідач зобов'язався щомісячно до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 250 доларів США та сплачувати позивачу нараховані проценти за користування кредитом щомісячно до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом. Факт видачі кредиту за кредитним договором підтверджується заявою на видачу готівки №939_9 від 31.07.2007. Відповідно до п.3.9 Кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів, відповідач-1 зобов'язаний сплатити заявнику за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п.1.5 Кредитного договору від суми простроченого платежу. З метою забезпечення своєчасного виконання позичальником взятих зобов'язань за кредитним договором, 31 липня 2007 року між банком та ОСОБА_5 був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед банком в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальником за Кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, систематично порушував виконання умов кредитного договору щодо сплати щомісячних платежів в сумі 250 доларів США та сплати процентів за користування кредитом згідно з умовами кредитного договору, що підтверджується відповідною випискою з балансового рахунку. Станом на 19.08.2014 загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_4 перед позивачем щодо повернення кредитних коштів складає 8 110 доларів США 20 центів, з яких 6 378 доларів США 66 центів - сума простроченої заборгованості за кредитом та 1 731 доларів США 54 центів сума простроченої заборгованості за процентами. Крім того, сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає 26 347 грн. 49 коп., а також сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту становить 6 531 грн. 82 коп. Також, загальна сума трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості по кредиту та процентам складає 305 доларів США 46 центів, яка складається із суми трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту - 244 доларів США 71 центів та суми трьох відсотків річних від суми прострочених процентів по кредиту - 60 доларів США 75 центів.

На підставі наведеного, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Банку заборгованість за кредитним договором, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 1 144 грн. 18 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, паспорт Серії НОМЕР_3, виданий Лозівським МРВ ГУ МВС України в Харківській області 23.02.2007, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та ОСОБА_5, паспорт Серії НОМЕР_4, виданого Лозівським МРВ ГУ МВС України в Харківській області 06.10.2004, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої в АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (04136 м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, код СДРПОУ 14349442) заборгованість за кредитним договором в сумі 8 415 (вісім тисяч чотириста п'ятнадцять) доларів США 66 центів та 32 879 (тридцять дві тисячі вісімсот сімдесят дев'ять) грн. 30 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, паспорт Серії НОМЕР_3, виданий Лозівським МРВ ГУ МВС України в Харківській області 23.02.2007 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та ОСОБА_5, паспорт Серії НОМЕР_4, виданого Лозівським МРВ ГУ МВС України в Харківській області 06.10.2004, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої в АДРЕСА_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (04136 м. Київ, вул. Північно-Сирецька, 1-3, код СДРПОУ 14349442), судовий збір в розмірі 1 144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. 18 коп.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції відповідачі подали апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідачі просять скасувати рішення суду першої інстанції у частині задоволених позовних вимог до поручителя ОСОБА_5 та позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення 305,46 доларів США 3-х % річних та 32 879,30 грн. пені та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову до ОСОБА_5 та позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення 305,46 доларів США 3-х % річних та

та 32 879,30 грн. пені відмовити, в решті залишити судове рішення без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначили, що стягнення пені за укладеним між позивачем та відповідачем договором є незаконним, оскільки це суперечить рішенню Конституційного суду та призводить до суттєвого дисбалансу прав сторін, коли пеня як засіб стимулювання виконання грошового зобов'язання перетворюється в непосильний для відповідача тягар щодо повернення надмірно збільшеного боргу. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що відповідачі просили застосувати наслідки спливу строку позовної давності щодо стягнення пені, що не враховано судом. Стягуючи з відповідачів три проценти річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України положення якої застосовується лише до прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в предметі кредитного договору визначено саме іноземну валюту без зазначення національної валюти, або еквіваленту в національній валюті. Що стосується вимог до поручителя ОСОБА_5, то судом першої інстанції не враховано, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України строк звернення з позовом до поручителя сплинув.

У судовому засіданні представник відповідач ОСОБА_5 - ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги. Представник позивача ОСОБА_7 - заперечував, просив рішення суду залишити без змін. Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між ВАТ «Родовід Банк», найменування якого з 17.06.2009 у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», та ОСОБА_4 31 липня 2007 року було укладено кредитний договір №37.3/АА-074.07.2 (а.с.6-8 - копія Кредитного договору). Згідно п.1.1 Кредитного договору, Банк відкрив відповідачу-1 відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 20 951 доларів США 00 центів та відповідно до п.1.2 надав позичальнику кошти на купівлю автомобіля. Згідно з п.1.5 Кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом була встановлена в розмірі 12,5 процентів річних. Факт видачі кредиту ОСОБА_4 за кредитним договором підтверджується заявою на видачу готівки №939_9 від 31.07.2007 (а.с.11 - копія заяви на видачу готівки). Відповідно до п.3.1.2 Кредитного договору, позичальник зобов'язався повернути отриманий кредит не пізніше 31 липня 2014 року. У відповідності до п.3.1, 3.3 Кредитного договору, відповідач зобов'язався щомісячно до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 250 доларів США та сплачувати позивачу нараховані проценти за користування кредитом щомісячно до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до п.3.9 Кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів, відповідач-1 зобов'язаний сплатити заявнику за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п.1.5 Кредитного договору від суми простроченого платежу. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 31 липня 2007 року між Банком та ОСОБА_5 був укладений договір поруки до Кредитного договору (а.с.10 ). Відповідно до п.1.1 Договору поруки, поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед Банком в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором.

У зв′язку з невиконанням та систематичним порушенням виконання умов кредитного договору позичальником ОСОБА_4 щодо сплати щомісячних платежів в сумі 250 доларів США та сплати процентів за користування кредитом згідно з умовами кредитного договору кредитор ПАТ «Родовід Банк» використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право та 20 січня 2014 року пред'явив у встановленому законом порядку позов до позичальника та поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Станом на 19.08.2014 загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_4 перед позивачем щодо повернення кредитних коштів складає 8 110 доларів США 20 центів, з яких 6 378 доларів США 66 центів - сума простроченої заборгованості за кредитом та 1 731 доларів США 54 центів сума простроченої заборгованості за процентами. Крім того, сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає 26 347 грн. 49 коп., а також сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту становить 6 531 грн. 82 коп. Також, загальна сума трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості по кредиту та процентам складає 305 доларів США 46 центів, яка складається із суми трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту - 244 доларів США 71 центів та суми трьох відсотків річних від суми прострочених процентів по кредиту - 60 доларів США 75 центів.

Задовольняючи позов ПАТ «Родовід Банк», суд першої інстанції виходив із того, що позичальник згідно договору взяті на себе зобов'язання не виконав, у передбачені в договорі терміни грошові кошти не повернув, що призвело до утворення заборгованості, а тому позивач має право стягнути заборгованість по кредиту та процентам, а також вимагати сплату штрафних санкцій за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами, а також застосування спеціального виду стягнення цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання у вигляді трьох процентів річних на суми основного боргу.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають вимогам закону.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо визначеного періоду та суми нарахованої заборгованості за кредитом, в тому числі пені, трьох процентів річних, яка підлягає стягненню з відповідачів, як солідарних боржників, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, позичальник ОСОБА_4 перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом з липня 2012 року, останній платіж ним здійснено 20 червня 2012 року.

Кредитор 20 січня 2014 року пред'явив до відповідачів, як солідарних боржників позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, в тому числі дострокового стягнення частини позики, що залишилася, яка станом на 19.08.2014 становить 141 883,84 грн., з яких: 8 110,20 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ (за курсом НБУ 12,952576 грн./1 дол. США) 36 835,85 грн. - сума заборгованості по кредиту та процентами, в тому числі 6 378,66 доларів США - сума заборгованості за кредитом, 1 731,54 доларів США - сума заборгованості за процентами, розраховану включно по 31 липня 2014 року, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 11.12.2007 по 19.08.2014 в сумі 2 538,44 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ (за курсом НБУ 12,952576 грн./1 дол. США) 32 879,30 грн., а також три проценти річних від простроченої суми за період з 11.12.2007 по 19.08.2014 в сумі 3 956,55 грн. (а.с. 169 - 171 том 1).

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру та періоду нарахування пені за прострочення строків виконання зобов'язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми виходячи з наступного.

Частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

В матеріалах справи містяться заяви відповідачів про застосування строків позовної давності (а.с. 128, 159 том 1).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідачів суму пені за період з 11.12.2007 по 19.08.2014, тоді як до суду кредитор звернувся 20.01.2014 ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

З урахуванням положень ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що сума пені підлягає обрахуванню за останній рік невиконання основного зобов'язання в межах заявлених позивачем вимог за період з 20.01.2013 по 20.01.2014. За цей період сума пені, в межах розрахунку, заявленого позивачем у суді першої інстанції, становить 1 160,92 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ (за курсом НБУ 12,952576 грн./1 дол. США) 15 036,90 грн., яка складається із пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 925,19 доларів США грн., що еквівалентно згідно курсу НБУ (за курсом НБУ 12,952576 грн./1 дол. США) 11 983,59 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 235,73 доларів США що еквівалентно згідно курсу НБУ (за курсом НБУ 12,952576 грн./1 дол. США) 3 053,31 грн. В іншій частині вимог про стягнення пені за період, який виник до 20.01.2013 слід відмовити з підстав пропуску позивачем строку для звернення до суду.

Крім того, відповідно до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Таким чином, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідачів суми трьох процентів річних від простроченої суми за період з 11.12.2007 по 19.08.2014 не відповідає нормам матеріального права.

З урахуванням положень ст. 625, ст. 257 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що сума трьох процентів річних від простроченої суми підлягає обрахуванню за останні три роки невиконання основного зобов'язання з урахуванням здійсненого позичальником останнього платежу (20 червня 2012 року) в межах заявлених позивачем вимог за період з 11 липня 2012 року по 19 серпня 2014 року та становить суму 3 525,69 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5 в частині припинення договору поруки, які підтримав в судовому засідання представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 колегія суддів виходить з наступного:

Як установлено судом, боржник ОСОБА_4, а відтак і поручитель ОСОБА_5 взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 31 липня 2014 року, сплачуючи її частинами, щомісячними платежами в сумі 250 доларів США до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, та сплачувати позивачу нараховані проценти за користування кредитом щомісячно до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як убачається з кредитного договору та графіка погашення кредиту, чергові платежі позичальник повинен був здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя з урахуванням того, що умови договору поруки від 31.07.2007 про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

З матеріалів справи вбачається, що позичальник своїх зобов'язань за договором належним чином не виконував, перестав сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів з липня 2012 року, останній платіж ним здійснено 20 червня 2012 року. З позовом до суду кредитор звернувся 20 січня 2014 року.

Таким чином, до збігу шестимісячного строку з моменту пред′явлення позову ( 20 січня 2014 року), та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів слід обчислювати нарахування боргових сум, які підлягають стягненню з поручителя. В частині щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів за період який виник до 20 липня 2013 року заборгованість не підлягає стягненню з поручителя, оскільки в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України в цій частині вимог порука є припиненою.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом та графіку платежу, починаючи з 20 липня 2013 року з поручителя ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід банк» слід стягнути: заборгованість по сплаті кредиту, в тому числі дострокове повернення частини кредиту, що залишилася в сумі 3 250 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ (за курсом НБУ 12,952576 грн./1 дол. США) - 42 095,87 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, включно по 31 липня 2014 року в сумі 864,97 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ (за курсом НБУ 12,952576 грн./1 дол. США) - 11 203,59 грн. Визначена сума заборгованості, а також штрафні санкції підлягають стягненню у солідарному порядку з ОСОБА_4. В решті вимог до поручителя ОСОБА_5. слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги відповідачів про те, що стягнення пені за укладеним між позивачем та відповідачем договором є незаконним та призводить до суттєвого дисбалансу прав сторін, коли пеня як засіб стимулювання виконання грошового зобов'язання перетворюється в непосильний для відповідача тягар щодо повернення надмірно збільшеного боргу не грунтуються на вимогах закону. Так, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою частина перша статті 546 ЦК України. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання - стаття 549 ЦК України. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом - частина друга статті 551 ЦК України. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення - частина третя статті 551 ЦК України. За домовленістю сторін умовами кредитного договору, укладеного 31 липня 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_4 визначено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів, відповідач - ОСОБА_4 зобов'язаний сплатити банку за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п.1.5 Кредитного договору (12,5 %) від суми простроченого платежу. До стягнення кредитором була заявлена сума пені - 32 879,30 грн., судом апеляційної інстанції розмір неустойки зменшено до 15 036,90 грн., вказана сума не перевищує розмір збитків.

Посилання в апеляційній скарзі на неправомірне стягнення трьох процентів річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України до порушення умов кредитного договору визначеного в іноземній валюті є необґрунтованим, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності у вигляді стягнення трьох процентів річних є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. При цьому норма ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні.

За таких обставин, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості слід задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (Код ) заборгованість за кредитним договором в сумі 51 748,50 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 40 524,20 грн., заборгованості за процентами в сумі 11 224,30 грн. Стягнути з ОСОБА_4 солідарно з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 71 862,05 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 42 095,87 грн., заборгованості за процентами в сумі 11 203,59 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 11 983,59 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами в сумі 3 053,31 грн., та три проценти річних від простроченої суми в сумі 3 525,69 грн. В решті вимог слід відмовити.

Відповідно до положень статті 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Таким чином, на відшкодування сплаченого судового збору слід стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» з ОСОБА_4 876,79 грн., з ОСОБА_5 359,31 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (Код ) заборгованість за кредитним договором в сумі 51 748,50 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 40 524,20 грн., заборгованості за процентами в сумі 11 224,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) солідарно з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» () заборгованість за кредитним договором в сумі 71 862,05 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом в сумі 42 095,87 грн., заборгованості за процентами в сумі 11 203,59 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 11 983,59 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами в сумі 3 053,31 грн., та три проценти річних від простроченої суми в сумі 3 525,69 грн. В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» ( ) судовий збір у розмірі 876,79 грн. Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного і товариства «Родовід Банк» () судовий збір у розмірі 359,31 грн.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Судді: