Ухвала

іменем україни

15 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Луспеник Д.Д., Черненко В.А.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4, відділу державної виконавчої служби Арцизького районного управління юстиції, треті особи: Управління Пенсійного фонду України в Арцизькому районі Одеської області, ОСОБА_5, про зняття арешту з майна, припинення розшуку, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року в справі

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з указаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог вказувало на те, що 20 липня 2007 року між банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 14 138,37 доларів США на строк до 20 вересня 2014 року, для придбання автомобіля. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 20 липня 2007 року ОСОБА_4 передав банку в заставу автомобіль Nissan Gloria, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 14 жовтня 2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернуто стягнення на предмет застави - належний ОСОБА_4 автомобіль Nissan Gloria, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Позивач зазначав, що за вимогами стягувачів, які не є заставодержателями, державною виконавчою службою накладено арешт на вказаний транспортний засіб та оголошено його розшук.

Вказуючи на те, що право застави у банку виникло раніше, ніж було накладено арешт на спірний транспортний засіб, ПАТ КБ "ПриватБанк" просило позов задовольнити.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено.

Знято арешт, накладений на належний ОСОБА_4 автомобіль Nissan Gloria, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, накладений згідно постанов відділу державної виконавчої служби Арцизького районного управління юстиції від 15 квітня 2010 року, від 12 жовтня 2010 року та припинено розшук вказаного автомобіля, оголошений згідно із постановою від 23 жовтня 2012 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2014 року скасовано, ухвалено у справі нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із прав ПАТ КБ "ПриватБанк" як заставодержателя на задоволення своїх вимог до ОСОБА_4 за рахунок заставленого майна та виникнення права застави до прийняття виконавчою службою постанов про арешт майна боржника, оголошення заборони його відчуження та постанови про розшук майна.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи у справі нове рішення про відмову в позові, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив із того, що ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся із позовом до неналежних відповідачів, оскільки, як роз'яснено Пленумом Верховного Суду України у п. 4 Постанови від 27 серпня 1976 року № 6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису", вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису. Відповідачами у таких справах суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
Д.Д. Луспеник
В.А. Черненко