ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2015 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Соловей Г.В.,
з участю секретаря Момот Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-
Позивач звернулася з позовом до суду до відповідача про відшкодування шкоди посилаючись на те, що 16 вересня 2014 року укладено шлюб між нею та відповідачем. З часу укладення шлюбу відповідач проживав за її місцем проживання. Спільне життя не склалося і з грудня 2014 року шлюбні стосунки припинено і відповідач переїхав проживати до своїх батьків. Після переїзду відповідача позивач виявила зникнення золотих виробів, які належали їй. Відповідач просив позивача не звертатися до правоохоронних органів з заявою про крадіжку так, як він все поверне сам але до цього часу золоті вироби не повернуто, а тому змушена звернутися до суду.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила суд зобов"язати відповідача повернути їй її золоті вироби або стягнути кошти за них.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Жодних заяв чи клопотань до суду не надав, про причини неявки суд не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає позов не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 16 вересня 2014 року укладено шлюб між позивачем - ОСОБА_1 та відповідачем - ОСОБА_2.
Позивач звернулася до суду з позовом про зобов"язання відповідача повернути їй золоті вироби, які були викрадені відповідачем або кошти за них.
Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 30.01.2015 року, яке було відкрито на підставі заяви ОСОБА_1, та закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України в діях ОСОБА_2 Вказана постанова ніким не оскаржувалася.
Як пояснила позивач відповідач здійснив крадіжку її трьох каблучок, які були придбанні нею до шлюбу. Разом з тим, будь-яких доказів належності даних золотих виробів позивачем суду не надано.
Також, не підтверджено вину відповідача у спричиненні шкоди позивачу, як вбачається із вищевказаної постанови кошти за закладені золоті вироби були потрачені не на свою користь, а на потреби всієї сім"ї до складу якої безпосередньо входитьі позивачка.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв"язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.
Відповідно до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, відзначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
На час розгляду справи належних доказів підтвердження вартості золотих виробів позивачем не надано.
Що стосується заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 5000 грн. суд зазначає слідуюче.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень п.5. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає, що позивачем не було доведено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями їй заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, небуло надано доказів підтвердження цього.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 208, 212-125, 218, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України, суд -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ Г.В.Соловей