У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

Коротуна В.М., Штелик С.П.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, від імені якого діє Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця», до Брюховицької селищної ради, ОСОБА_3, третя особа - відділ Держземагенства у м. Львові, про визнання незаконним та скасування рішення, державного акта про право власності на земельну ділянку, за касаційними скаргами Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» та заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, від імені якого діє Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» (далі - ДТГО «Львівська залізниця), звернувся до суду з позовом до Брюховицької селищної ради, ОСОБА_3, третя особа - відділ Держземагенства у м. Львові, про визнання незаконним та скасування рішення, державного акта про право власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що відповідно до п. 1.9 рішення Брюховицької селищної ради від 15 грудня 2005 року № 578 «Про надання дозволу на проведення інвентаризації земельних ділянок громадянам в смт Брюховичі» ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації для видачі державного акта на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства.

13 липня 2006 року п. 1.5 рішенням сесії Брюховицької селищної ради № 84 «Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок в смт Брюховичі» затверджено технічну документацію для видачі державного акта та безоплатно передано ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1367 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1.

Даний пункт рішення Брюховицької селищної ради суперечить чинному законодавству та порушує права ДТГО «Львівська залізниця» на користування земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху, оскільки земельна ділянка ОСОБА_3 знаходиться в смузі, відведеній залізниці.

Під час проведення ДТГО «Львівська залізниця» інвентаризації земель та виготовлення державних актів на право постійного користування землями залізничного транспорту встановлено, що на території смт Брюховичі у смузі відведення залізничної колії знаходиться земельна ділянка ОСОБА_3, яка передана їй на підставі вищевказаного рішення Брюховицької селищної ради. Площа перетину відведеної ОСОБА_3 земельної ділянки зі смугою відведення залізниці складає 0,0426 га, що підтверджується викопіюванням з плану геодезичної зйомки смуги відведення земель залізниці ДТГО «Львівська залізниця» на проміжку від КМ9 до КМ10 у напрямку від станції Рудно до станції Підбірці, виготовленого ПП «Центр Ринкових Досліджень».

Крім того, ДТГО «Львівська залізниця» як суміжний землекористувач не погоджувала ні проект відведення земельної ділянки, ні акт встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі та не надавала погодження на вилучення даної земельної ділянки.

Таким чином, у порушення п. «б» ч. 4 ст. 84 ЗК України Брюховицька селищна рада прийняла незаконне рішення, яким передала у власність ОСОБА_3 частину земель залізниці, та на підставі вказаного рішення видано державний акт на право власності на земельну ділянку.

Позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 листопада 2014 року, в задоволенні позовних вимог заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, від імені якого діє ДТГО «Львівська залізниця», відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У касаційній скарзі ДТГО «Львівська залізниця» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги прокурора в повному обсязі.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарг та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення не відповідають цим вимогам.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Пунктом «ж» ч. 3 ст. 84 ЗК України передбачено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать земельні ділянки, на яких розташовані державні, у тому числі казенні підприємства, господарські товариства, у статутних капіталах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти (ч. 3 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 12 Перехідних положень ЗК України (чинним на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних капіталах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно з ч. 2 ст. 84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізовується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про залізничний транспорт» (далі - ЗУ «Про залізничний транспорт») землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до ЗК України та Закону України «Про транспорт» (далі - ЗУ «Про транспорт»).

Частиною 2 ст. 6 ЗУ «Про залізничний транспорт» встановлено, що до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про транспорт» землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із ЗК України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів транспорту.

До земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, захисні і укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту (ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про транспорт»). Ця норма закону кореспондується з положенням ст. 68 ЗК України.

Судами встановлено, що п. 1.5 рішення сесії Брюховицької селищної ради від 13 липня 2006 року № 84 «Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок в смт Брюховичі» затверджено технічну документацію для видачі державного акта на землю і передано безоплатно ОСОБА_3 у приватну власність земельну ділянку площею 0,1367 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 у смт Брюховичі.

21 липня 2007 року Виконавчим комітетом Брюховицької селищної ради ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 521653.

В обґрунтування заявленого позову заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, від імені якого діє ДТГО «Львівська залізниця», зазначав про те, що оскаржуване рішення Брюховицької селищної ради суперечить чинному законодавству та порушує право ДТГО «Львівська залізниця» на користування земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди дійшли висновку про те, що прокурор не надав доказів на підтвердження своїх вимог, а саме про накладення спірної земельної ділянки на смугу відведення земель ДТГО «Львівська залізниця».

Однак такий висновок судів суперечить вищезазначеним положенням законів та свідчить про неповне з'ясування всіх обставин у справі.

Так, у порушення вимог ст. ст. 60, 212, 303 ЦПК України суди не надали належної оцінки наданому позивачем на підтвердження заявленого позову Плану смуги відведення лінії Рудно-Підбірці Львівської залізниці 1962 року. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б давали підстави зробити висновок про неналежність та недопустимість вказаного Плану як доказу у справі.

Також судам при новому розгляді справи необхідно врахувати правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 14 жовтня 2014 року, у справі № 3-150гс14, у подібних правовідносинах.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як місцевим судом, так і апеляційним судом, то рішення місцевого суду та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» та заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді: М.В. Дем'яносов В.М. Коротун І.К. Парінова С.П. Штелик