Номер провадження 22-ц/788/587/15 Суддя-доповідач - Білецький О. М.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Шевченка В. А. , Семеній Л. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 лютого 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

17 жовтня 2013 року ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до суду з позовом.

Посилаючись на невиконання позичальником ОСОБА_3 умов укладеного з банком кредитного договору №А31UCC9F4D0076 від 05 квітня 2011 року, просив стягнути з даного відповідача 371274 грн. 05 коп. заборгованості станом на 16 серпня 2013 року, з яких: 43751 грн. 35 коп. - заборгованість за кредитним договором, 76 грн. 75 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 24300 грн. - заборгованість по комісії, 284990 грн. 04 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - фіксована частина штрафу, 17655 грн. 91 коп. - процентна складова штрафу, а також 3441 грн. судового збору.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» 67228 грн. 10 коп. заборгованості за кредитним договором №А31UCC9F4D0076 від 05 квітня 2011 року та 672 грн. 28 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповноту з'ясування обставин, невідповідність висновків фактичним обставинам та порушення норм матеріального і процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки та ухвалити нове рішення про задоволення цих вимог.

Вважає помилковим висновок про недоведеність банком того, що долучені до позову Умови, якими передбачено розмір та умови нарахування неустойки, є невід'ємною частиною кредитного договору. Вказує, що відповідач висловив свою згоду на укладення кредитного договору саме у такій формі, ознайомився з ним, підписав та отримав примірник, що засвідчив своїм підписом.

Заслухавши пояснення представника банку, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом та вбачається із Заяви позичальника №А31UCC9F4D0076 від 05 квітня 2011 року, між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір шляхом підписання клієнтом Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, за умовами якого позичальник отримав 45000 грн. кредиту на споживчі цілі, на строк з 04 квітня 2011 року по 03 квітня 2014 року, з умовами щомісячної сплати за користування кредитом 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 450 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 900 грн., погашення заборгованості здійснюється з 4 по 9 число кожного місця у розмірі щомісячного платежу 2152 грн. 35 коп. (а.с.7-8).

Порядок повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди і комісії та неустойки зазначені у вказаній Заяві, Умовах і Правилах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») (далі - Умови), які разом складають кредитно-заставний договір, та з якими позичальник ознайомився і погодився, що підтвердив своїм підписом на Заяві (а.с.9-21).

Відповідно до п.2.1, 3.2, 4.1 цих Умов кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлених у, Тарифах та Заяві розмірах і строки.

У п.4.2. Умов встановлено, що згідно з ст.212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених Заявою та пп.3.2.2 , 3.3.3 даних Умов, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі вказаному у Заяві, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Розраховані відповідно до цього пункту Умов відсотки сплачуються позичальником окремо понад зазначену в Заяві суму щомісячного платежу по кредиту, разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу.

Із виписки по особовому рахунку ОСОБА_3 вбачається, що 05 квітня 2011 року за вказаним кредитним договором йому була видана готівка у сумі 44550 грн. (а.с.89, 90).

Позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за договором у зв'язку з чим виникла заборгованість, загальний розмір якої за розрахунками банку станом на 16 серпня 2013 року складає 371274 грн. 05 коп. (а.с.4-5), з яких: 43751 грн. 35 коп. - заборгованість за кредитним договором, 76 грн. 75 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 24300 грн. - заборгованість по комісії, 284990 грн. 04 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - фіксована частина штрафу, 17655 грн. 91 коп. - процентна складова штрафу.

Правильно і з достатньою повнотою встановивши такі факти, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в порушення умов кредитного договору та вимог ст.ст.526, 527, 530, 536, 629, 1048-1050, ст.1054, ст.1055 ЦК України ОСОБА_3 допустив прострочену заборгованість по сплаті кредиту, відсотків, комісії, а тому на визначених ст.ст.1049, 1050, 1052 ЦК України та ч.14 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» підставах стягнув з позичальника на користь банку заборгованість станом на 16 серпня 2013 року за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитними коштами, а також комісію.

В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується та механізм і правильність вказаних розрахунків банку не оспорюються.

У рішенні місцевого суду сума заборгованості по комісії визначена - 23400 грн., тоді як у позові вона зазначена дещо іншою - 24300 грн., вказану описку суд першої інстанції вправі виправити у порядку ст.219 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки суд першої інстанції правильно вважав, що відсутні підстави для покладення на відповідача обов'язку по сплаті нарахованої банком пені та штрафів, оскільки всупереч вимогам ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України позивач не довів, що при укладенні кредитного договору позичальника було ознайомлено саме з доданими до позовної заяви Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), у пункті 5 яких визначено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує пеню у розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу (пп.5.1) та при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, він зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (пп.5.3).

Своїм підписом у Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, відповідач дійсно засвідчив, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послу, а також Тарифами становлять між ним і банком договір про надання банківських послуг, однак самі додані банком до позову Умови не містять підпису відповідача, не мають реквізитів необхідних для офіційного документа (дата, номер), і вказаний пункт про стягнення неустойки не продубльований у Заяві позичальника.

Тобто, в порушення положень ст.ст.207, 1055 ЦК України та ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», які передбачають, що один із екземплярів договору повинен був передаватись споживачу, надані суду банком Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) ОСОБА_3 не підписані, і докази передачі їх екземпляра даному позичальнику відсутні.

До того ж, у засіданні суду апеляційної інстанції представник банку сам визнав, що додані до позовної заяви Умови не є складовою частиною договору, та надав апеляційному суду Умови з іншою назвою «Персональний кредит», затвердженими наказом від 11 березня 2011 року №СП-2011-236, та дещо іншого змісту, ніж за кредитно-заставним договором про який ідеться у позовній заяві (а.с.199-206, 207).

Цей документ не був предметом дослідження суду першої інстанції. Поважних причин, за яких банк не міг надати цей доказ своєчасно місцевому суду, не убачається. За таких обставин і колегія суддів не приймає для дослідження цей новий доказ.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування в оскаржуваній частині не вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 09 лютого 2015 року в даній справі в частині вирішення позовних вимог про стягнення неустойки залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -