Справа № 377/31/15 Головуючий у І інстанції Малишенко Т.О.
Провадження № 22-ц/780/2716/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 30.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

30 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Поліщука М.А.,Сушко Л.П.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 13 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визначення частки співвласників у майні, що є обєктом права спільної сумісної власності і встановлення порядку користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 та просили суд визнати, що розмір частки кожного з позивачів, ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності у житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, складає 1/4 частину даної квартири та встановити порядок користування цим приміщенням, виділивши позивачам у користування дві ізольовані жилі кімнати площею 17,3 та 12,8 кв.м., дві лоджії площею 3,3 кв.м. кожна, залишивши в користуванні ОСОБА_2 третю ізольовану жилу кімнату площею 13,4 кв.м., а ванну кімнату, вбиральню, кухню та коридор залишити в спільному користуванні.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Славутицької міської Ради Київської області від 16.07.1998 року, сторони на 4-х осіб отримали вищевказане житлове приміщення у спільну сумісну власність. Між відповідачем та позивачами виник спір щодо прав кожного з співвласників на дану квартиру та порядку користування нею. Згідно технічного паспорта спірна квартира складається з 3-х ізольованих кімнат, житлова площа яких дорівнює 43,5 квадратних метрів /1 кімната - 13, 4 кв.м., 2-а кімната - 12,8 кв.м.,3-я кімната -17,3 кв.м./. Ідеальна частка кожного відповідно складає 10,875 квадратних метра житлової площі /43,5 кв м.:4/. Враховуючи розмір ідеальних часток по жилій площі, посилаючись на вимоги ст.ст. 368 - 370, 372 ЦК України, ст.150 ЖК України, просили визнати за кожним з них право власності на 1/4 частку цієї квартири та виділити їм у користування дві ізольовані жилі кімнати розміром 17,3 та 12,8 квадратних метра житлової площі /позиції 6,7I та дві лоджії площею З,З кв.м. кожна, залишивши у користуванні відповідача третю жилу кімнату розміром 13,4 кв.м. Інші приміщення залишити і загальному користуванні.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 13 березня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Визнано, що розмір частки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності у житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2, складає 1/4 частину даної квартири у кожного.

Встановлено наступний порядок користування вищевказаним житловим приміщенням:

-виділено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у користування дві ізольовані жилі кімнати площею 17,3 та 12,8 кв.м., дві лоджії площею 3,3 кв.м. кожна, залишивши в користуванні ОСОБА_2 третю ізольовану жилу кімнату площею 13,4 кв.м.

-Ванну кімнату, вбиральню, кухню та коридор залишено в спільному користуванні.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок та за надання правової допомоги в розмірі 1700 гривень, а всього 1943 гривні 60 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 16 липня 1998 року, виданим на підставі розпорядження генерального директора ВП «Чорнобильська АЕС», що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було передано у спільну сумісну власність квартиру №73, розташовану у будинку № 9 Бєлгородського кварталу м. Славутича Київської області. Право спільної сумісної власності на вказану квартиру зареєстровано Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області 28 березня 1998 року за реєстровим № 169/73.

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як встановлено під час розгляду справи будь - якої домовленості між співвласниками житлового приміщення щодо іншого розміру їх часток у праві спільної сумісної власності між ними не було. Іншого законом також не встановлено. Тому кожна із сторін у справі має право на визнання за нею права власності на 1/4 частку вищевказаного житлового приміщення.

З технічного паспорта вбачається, що спірна квартира складається з трьох ізольованих кімнат, житлова площа яких дорівнює 43,5 квадратних метрів (1 кімната -13,4 кв.м., 2-а кімната - 12,8 кв.м., 3-я кімната - 17,3 кв.м.).

Відповідно до вищевказаних правовстановлюючих документів всі четверо її співвласників мають право на частку у власності та користування цією квартирою.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що вказане майно є спільною сумісною власністю сторін, та відповідно до вимог законодавства визнав за кожним із сторін право власності на 1/4 частину майна.

Колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при вирішенні спору помилково не прийняв до уваги доводи про те, що встановленому варіанті користування квартирою позивачі отримують кімнати, кожна з яких має вихід на лоджію, а ОСОБА_2І виділено кімнату без лоджії, що, на думку апелянта, є підставою для скасування рішення суду висновків суду не спростовують, оскільки вирішуючи спір суд першої інстанції врахував як розмір ідеальних часток кожного зі співвласників, так і те, що сукупний розмір ідеальних часток позивачів не порушує житлових прав відповідача.

Колегія суддів не знайшла підстав для скасування рішення суду першої інстанції і відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_2 та залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: