Справа № 212/4591/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Колочко О.В.,

секретарі судового засідання Зіміної К.О., Курделяс А.О.,

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника Служби у справах дітей

виконкому Жовтневої у місті ради - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Виконавчий комітет Жовтневої районної у місті Крививй Ріг ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї,

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 21 серпня 2010 року по 02 грудня 2014 року перебував у шлюбі з відповідачем. 19 листопада 2011 року у сторін народилася дитина дочка ОСОБА_5. Після припинення спільного мешкання за рішенням Жовтневої районної у місті ради визначено місце мешкання дитини з матірю ОСОБА_2 Також, рішенням ради було визначено участь у вихованні дитини позивача, а саме у його вихідні дні з 10.00 години до 18.00 години з ночівлею за постійним мешканням дитини. Однак відповідач рішення комісії не виконує, не надає можливості спілкуватися з дитиною і брати участь у її вихованні, в звязку з чим він вимушений звернутися з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обсязі. Пояснив суду, що відповідач перешкоджає йому брати участь у вихованні дитини, у вільному з нею спілкуванні. Вивезла дитину з постійного місця проживання до свого місця реєстрації в селище ОСОБА_6 області, де відсутні нормальні умови для перебування дитини, яка до вересня не буде відвідувати дитсадок. Про те, що відповідач поїхала з дочкою на море він дізнався від неї по телефону, і після цього звязок перервався: відповідач не відповідала на дзвінки, і він не знав де дитина. Останній раз дочка проживала з ним біля тижня в кінці травня, а бачив він її останній раз 25-26 червня 2015 року і до теперішнього часу позивач не надала йому можливості бачити дитину. Бажає брати участь у вихованні дитини, проводити спільний відпочинок влітку з дочкою, крім того просив визначити способи його участі у спілкуванні з дитиною: побачення 3 рази на тиждень з ночівлею за його місцем мешкання, спільний відпочинок влітку під час його відпустки, необмежене спілкування з дочкою за допомогою опосередкованими засобами: телефонним, поштовим, електронним тощо, при збіганні побачення з святковим днем, або передує або є наступним за днем побачення, то просить щоб такі дні дочка проводила з батьком, також просить надати йому право в день побачення з дочкою забирати її з дому/дитячого садку/школи. Вважає, що чим більше дитина буде спілкуватися з батьком, тим це ліпше буде саме для дитини, оскільки він робить все лише на благо дочки, її розвитку не тільки фізичного, а й інтелектуального.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що ніколи не перешкоджала позивачу у вихованні та спілкуванні з дитиною, дозволяла забирати дочку з ночівлею, на тиждень, або на декілька днів. Однак позивач в листопаді 2014 року викрав дитину і не віддавав її протягом місяця, після чого дитина перенесла стрес, не бажала повертатися до матері, відвикла від неї. Бажає захистити себе і дитину, і вважає, що якщо судовим рішенням буде визначено чіткі способи спілкування, позивач буде їх дотримуватися, на відміну від рішення виконкому, яке позивач вважає лише таким, що несе рекомендаційний характер. Не заперечує проти заявлених позовних вимог, однак не згодна, щоб дитина ночувала у позивача, і вважає, що спільний відпочинок для оздоровлення дитини з батьком повинен бути тривалістю до двох тижнів.

Представники третьої особи Служби у справах дітей виконкому Жовтневої районної у місті ОСОБА_7 ради ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечували проти часткового задоволення позовних вимог. Враховуючи вік та стать дитини, заперечували проти вимог батька залишати ночувати дитину за його місцем мешкання, вважають, що дитині потрібно усвідомлювати поняття домівки, постійного місця мешкання, яке визначено з матірю, крім того вважають, позовні вимоги щодо спілкування з дитиною за допомогою телефону, пошти та електронного звязку передчасні, оскільки дитина такого віку в силу свого розвитку не може за примусом спілкуватися такими засобами. Також, надали висновок про те, що спільний відпочинок батька та дочки можливий влітку для оздоровлення дитини, але не більше ніж протягом двох тижнів.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, показання свідків, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 2 статті 2 Сімейного кодексу України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно вимог ч.2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати,батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене.

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участь одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, є те, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо,зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості;

Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Під час судового розгляду встановлено наступні обставини.

Сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились в зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2010 року по 02 грудня 2014 року. Від шлюбу мають дитину дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5 зворотній бік, 6).

Дитина проживає разом з матір'ю в м. Кривий ріг АДРЕСА_1, відвідує комунальний комбінований дошкільний навчальний заклад № 280, про що зазначено в рішенні виконавчого комітету Жовтневої у місті ОСОБА_7 ради № 9 від 21 січня 2015 року, яким визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7).

16 квітня 2015 року виконавчим комітетом Жовтневої районної у м. Кривому Розі ради прийнято рішення № 147, згідно якому визначив участь ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким чином: у вихідні дні батька з 10.00 години до 18.00 години з ночівлею дитини за постійним місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7 зворотній бік).

Із наданих суду пояснень сторін видно, що після припинення спільного проживання сторін зустрічі батька з дитиною відбувались не регулярно. Причинами таких обставин були в тому числі і перешкоди матері, які остання пов'язує з оздоровленням дочки, яку вона вивезла на море, попередивши про це позивача.

Під час допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, встановлено, що дитині подобається проводити час з батьком, який дбає про дитину, гуляє з нею, утримує, при цьому наголосили, що мати відповідач у даній справі, перешкоджає цим зустрічам.

Враховуючи напруженість стосунків між батьками, та неможливість дійти порозуміння між собою, виходячи з викладеного, заслухавши висновок представника третьої особи Служби у справах дітей, керуючись нормами чинного законодавства України, та діючи в інтересах малолітньої дитини, оцінивши усі докази надані сторонами суд прийшов до переконання про необхідність задоволення вимог позивача частково.

Так, під час судового розгляду знайшли своє підтвердження посилання позивача на те, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Ці перешкоди пов'язані насамперед турботою матері про дитину, яку вона вивезла на оздоровлення на море та до сільської місцевості за місцем своєї реєстрації, страхом перед втратою емоційного звязку з дочкою, яку не бажає віддавати на тривалий час батькові та його родичам, бажанням матері виконувати встановлений лише за судовим рішенням графік зустрічі батька з дитиною.

Суд при вирішенні даної справи враховуючи рівність батьків у їх правах та обов'язках щодо виховання та розвитку дитини насамперед виходить з інтересів дитини.

Так, враховуючи вік дитини, згоду відповідача на часткове задоволення позовних вимог, висновок Служби у справах дітей наданий у судовому засіданні, слід дійти висновку про те, що зустрічі батька з дитиною тричі на тиждень з ночівлею дочки за постійним місцем проживання буде більш сприятливим та ефективним. Крім того, суд вважає необхідним визначити участь батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні шляхом їх спільного відпочинку в літній період протягом двох тижнів. Регулярні зустрічі батька з дитиною, їх ефективність, відсутність перешкод матері та конфліктності між батьками, спільний відпочинок батька з дитиною, на погляд суду, призведуть до стабільності відносин між вказаними особами, нададуть можливість дитині уникнути стресів, емоційних навантажень. Оскільки дитина проживає з матір'ю, а зустрічі дитини з батьком мають відбуватись посеред тижня, суд вважає вимогу позивача щодо надання йому права забирати дитину з дитячого садку та з місця її проживання у даному випадку також підлягаючою задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 142, 150, 157, 158, 159 Сімейного кодексу України, ст.ст.8, 10, 60, 88, 208, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Виконавчий комітет Жовтневої районної у місті Крививй Ріг ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неїзадовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити способи участі ОСОБА_11 у спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким чином:

- особисте спілкування - три рази на тиждень (за домовленістю батьків) - з 09 год. до 19 год. за адресою проживання батька: м. Кривий Ріг вул. Гомера, 11, з правом забирати дитину з її місця проживання, дитячого садку, та обов'язкового повернення на ночівлю до постійного місця проживання дитини,

- спільний відпочинок батька з дитиною протягом чотирнадцяти днів (за узгодженням сторін) в літній період для оздоровлення дитини.

- необмежене спілкування з дочкою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дочкою, з урахуванням віку дитини;

- у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з батьком або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні дочка проводить з батьком;

В решті позовних вимог-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу.

Повний текст рішення суду складений та підписаний 03 серпня 2015 року.

Суддя: О. В. Колочко