АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/2655/15 Головуючий 1 інстанції - Колодяжна І.М.
Справа № 641/9708/14-ц Доповідач Пилипчук Н.П.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Трішкової І.Ю., Кірсанової Л.І.

за участю секретаря - Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа Житловий кооператив «Юпітер», про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна бабка ОСОБА_2, яка постійно мешкала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1; після її смерті залишилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1. Вказує, що позбавлена можливості оформити спадкові права, оскільки збереглися не всі документи, які підтверджували родинні стосунки між її рідною бабусею ОСОБА_3 та її двоюрідною сестрою, ОСОБА_2 Крім того, вона не може оформити спадщину на вказану квартиру, тому що спадкодавець за життя не встигла зареєструвати отримане свідоцтво про право власності на житло у Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Постановою Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 12 липня 14 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим що належна спадкодавцю квартира не була за життя оформлена належним чином, а саме зареєстрована в Єдиному реєстрі речових прав. Просить встановити факт, що вона є внучатою племінницею ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнати за нею право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 31,1 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Вирішено встановити факт, що ОСОБА_1 є внучатою племінницею ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 31,1 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить скасувати вказане рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з*ясування судом обставин справи. Вказує, що судом не досліджено та не відображено в рішенні інформацію з Державного реєстру прав на нерухоме майно щодо належності права власності на спірну квартиру. Зазначає, що позовні вимоги не підтверджено документально.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, яка постійно мешкала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 та грошового внеску.

27 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_2

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 12.07.2014 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв*язку з тим, що свідоцтво про право власності на квартиру на ім*я ОСОБА_2 не зареєстроване належним чином.

ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_2 фактично прийняла, але отримати свідоцтво про право власності не може, оскільки збереглися не всі документи, які б підтверджували родинні стосунки між позивачем та ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказі, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Представник відповідача наполягає, що факт родинних відносин не підтверджений належними та допустимими доказами, проте судова колегія вважає, що позивачем факт родинних відносин з ОСОБА_2 доведений у встановленому законом порядку.

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_6. (а.с. 60)

Матір*ю ОСОБА_6 є ОСОБА_3, про що свідчить довідка про народження № 3492. (а.с. 64)

Свідоцтво про народження ОСОБА_7 не збереглося, позивач наполягає, що батьком ОСОБА_8 є ОСОБА_5.

Згідно копії актового запису про народження від 16.08.1895 року (а.с.66) батьком ОСОБА_9 є ОСОБА_5.

Факт того, що мати ОСОБА_2 є ОСОБА_10, підверджується її свідоцтвом про народження, в якому ОСОБА_10 зазначена в графі мати. (а.с. 36)

Свідоцтва про шлюб ОСОБА_10 не збереглося, позивач наполягає, що ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_10 після укладення шлюбу. Батько її рідної бабусі, ОСОБА_13, та мати її двоюрідної бабусі, ОСОБА_9, були братом та сестрою, їх батьком був ОСОБА_11.

ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 67)

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Батько позивача ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 65).

Свідоцтва про народження ОСОБА_7 та ОСОБА_13, свідоцтва про шлюб ОСОБА_9 та ОСОБА_14 не збереглося, актові записи про народження відсутні, про що свідчать проведені перевірки та відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції від 07 березня 2014 року за №601/01-02-11 та від 21 січня 2014 року за № 13/01-02-10. З повідомлень вбачається, що первинні архівні записи збереглися лише частково.

Факт родинних відносин підтвердили в судовому засіданні кожен окремо свідки ОСОБА_15, ОСОБА_19. ОСОБА_16 та ОСОБА_17 З їх пояснень вбачається, що ОСОБА_13 та ОСОБА_9 є рідними братом та сестрою, ОСОБА_7 є рідною донькою ОСОБА_13, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 це одна й та сама особа.

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_18, крім іншого, підтвердили, що на фотокартці, яка міститься в матеріалах справи (а.с.71) зображені ОСОБА_13 та ОСОБА_9. На звороті фотокартки міститься запис, який визначає ОСОБА_9 та ОСОБА_13 як брата та сестру.

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_19., ОСОБА_16 та ОСОБА_17 були допитані в суді першої інстанції у відповідності до вимог закону, попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, склали присягу, тому у судової колегії відсутні підстави вважати їх свідчення неналежним доказом. Надані ними свідчення відповідачем не спростовані.

Представник житлового кооперативу «Юпітер» в судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснила, що ОСОБА_2 була членом кооперативу, проживала у квартирі АДРЕСА_1, ОСОБА_1 допомагала їй та доглядала за нею.

Крім того, у позивача збереглися посвідчення, ідентифікаційний номер ОСОБА_2, що також підтверджує спілкування ОСОБА_1 зі спадкодавцем.

Позивач доглядала ОСОБА_2, а після її смерті разом з мамою займалася її похованням (а.с. 97-102).

Водночас, правильно встановивши родинний зв*язок ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як позивач, так і суд першої інстанції помилково визначили ступінь їх споріднення.

З матеріалів справи та показань свідків вбачається, що ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_7, яка доводиться двоюрідною сестрою ОСОБА_2.

Таким чином, ОСОБА_1 доводиться ОСОБА_2 двоюрідною внучатою племінницею (троюрідною онукою), вони мають шосту ступінь споріднення, в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає відповідній зміні.

Заповіт ОСОБА_2 не складала, що підтверджується копією спадкової справи, заведеної після її смерті Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою. ОСОБА_2 у шлюбі не перебувала, дітей не мала.

Відповідно статті 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем п'ятої черги за законом є позивач ОСОБА_1, її двоюрідна внучата племінниця.

В зв'язку з тим, що архівні копії свідоцтва про народження її родичів не збереглися, позивач не має можливості надати до нотаріальної контори вичерпні документи на підтвердження родинних стосунків з її бабусею ОСОБА_2. Встановлення факту, має для позивача юридичне значення - виникнення прав на спадкування.

Крім того, позивач не може оформити спадщину на вказану квартиру, тому що спадкодавець за життя не встигла зареєструвати отримане свідоцтво про право власності житло у Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації».

Постановою Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 12 липня 14 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим що належна спадкодавцю квартира не була за життя оформлена належним чином, а саме зареєстрована в Єдиному реєстрі речових прав.

Відповідно до Довідки ЖК «Юпітер» за № 28 від 31.10.2014 року, ОСОБА_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1, була власником даної квартири та членом ЖК «Юпітер», вартість квартири нею повністю виплачена.

Матеріалами справи підтверджено, що в реєстрі прав власників на нерухоме майно відсутні відомості щодо квартири АДРЕСА_1.

Згідно абзацу 2 п.8 роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, наданому у постанові №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Матеріалами справи підтверджено, що останній пайовий платіж був виплачений ОСОБА_2 у 1981 році, вартість спірної квартири повністю виплачена. (а.с. 72).

За таких обставин, відсутність державної реєстрації у реєстрі прав власності не позбавляє ОСОБА_2 права власності, а ОСОБА_1 права на спадкування, тому рішення суду першої інстанції в частині визнання за позивачем права власності залишається без змін.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право змінити рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п.п. 2, 3, ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2015 року змінити в частині встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановити факт, що ОСОБА_1 є двоюрідною внучатою племінницею ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді