у цивільній справі № 22-ц/772/2086/2015
У порядку, визначеному ч. 3 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), висловлюю окрему думку, що, як документ, підлягає приєднан-ню до справи і є відритим для ознайомлення.
Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 30 липня 2015 року скасо-вано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2014 року та ухвалене нове рішення, яким у позові відкритого акціонерного товариства «Керамік» в особі арбітражного керуючого - ліквідатора відкритого акціонерного товариства «Керамік» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не за-являє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватного підприємства ( далі - ПП ) «Компанія «Володимирський масив», про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовлено.

На підставі належних правовстановлюючих документів ВАТ «Керамік» належали комплекс нежитлових будівель та споруд, земельна ділянка площею 8,2357 га по про-вулку Цегельному, № 12 в м. Вінниці. 14 липня 2009 року між ВАТ «Керамік» і ПП «Компанія «Володимирський масив» був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель та споруд по провулку Цегельному, № 12 в м. Вінниці загальною площею 20238,7 кв.м.

Слід звернути увагу, що у договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 14 лип-ня 2009 року від імені ПП «Компанія «Володимирський масив» підпис виконав його генеральний директор ОСОБА_2, він же підписав акт приймання-передачі майна від 14.07.2009 року.

25 листопада 2010 року між ОСОБА_2 та ПП «Компанія «Володи-мирський масив» був укладений договір № 25/11-2010 про надання поворотної фінан-сової допомоги у розмірі 3 мільйонів гривень, а 01 грудня цього ж року між тими ж сторонами укладений договір іпотеки на цей комплекс нежитлових будівель і споруд та земельну ділянку площею 8,2357 га за тією ж адресою у забезпечення виконання договору про надання поворотної фінансової позики. В подальшому додатковою уго-дою № 1 від 29 червня 2012 року поворотна фінансова допомога збільшена до 16 мільйонів гривень.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 31 жовтня 2013 року договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між ВАТ «Керамік» та ПП «Компанія «Володимирський масив» визнаний недійсним, це судове рішення залишене без змін постановою Вищого господарського суду України від 18 березня 2014 року.

14 листопада 2013 року на підставі договору іпотеки від 01 грудня 2010 року, до-говору про внесення змін до цього правочину від 13 листопада 2013 року, право влас-ності на спірне нерухоме майно, в порядку позасудового врегулювання відносин між ПП «Компанія «Володимирський масив», єдиним засновником якого згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 23 травня 2014 року є ОСОБА_2, як іпотекодавцем та самим ОСОБА_2 як іпотекодержателем, зареєстроване за ОСОБА_2

Ухвалюючи 30 липня 2015 року рішення про задоволення апеляційних скарг ОСОБА_3 та ПП «Компанія «Володимирський масив», відмовляючи у позові ВАТ «Керамік» в особі арбітражного керуючого - ліквідатора ВАТ «Керамік» ОСОБА_1 про витребування майна від ОСОБА_2, тобто з чужого незаконно-го володіння, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що до право-відносин у цій справі не можуть бути застосовані норми ст. 388 ЦК України, оскільки право власності на спірне майно перейшло до ОСОБА_2 від ПП «Компанія «Во-лодимирський масив», де він же є одноосібним засновником, на підставі договору іпотеки, який, на думку колегії суддів не являється ні відплатним договором, ні без-відплатним.

Однак, з висновком колегії суддів апеляційного суду я погодитися не можу, вва-жаю його формальним.

Безперечним є факт, що ОСОБА_2 не може визнаватися добросовісним набувачем спірного майна, оскільки будучи одноосібним засновником ПП «Компанія «Володимирський масив» був обізнаний про наявність ухвали господарського суду Вінницької області від 31 жовтня 2013 року, залишеної без змін постановою Вищого господарського суду України від 18 березня 2014 року, якою визнаний недійсним до-говір купівлі-продажу цього майна від 14 липня 2009 року, зобовязано ПП «Компанія «Володимирський масив» повернути ВАТ «Керамік» комплекс нежитлових будівель і споруд, розташований на земельній ділянці площею 8,2357 га по провулку Цегель-ному, № 12 в м. Вінниці.

У своїй ухвалі від 03.12.2014 року у цій же справі ( т. 2, а. с. 32-34 ) колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з посиланням на пункт 10 постанови Пленуму Вер-ховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про практику розгляду ци-вільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначила, що відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде вста-новлено, що набувач знав або міг знати про наявність перешкод до вчинення право-чину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свід-чити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про ви-требування у нього майна.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10 червня 2014 року скасовані попередні судові рішення, ухвалені на користь ПП «Компанія «Воло-димирський масив», у позові останнього про визнання права власності на спірну зе-мельну ділянку, де розташований спірний комплекс нерухомого майна, відмовлено.

За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При розгляді даної справи слід враховувати на-слідки, що наступили у звязку зі скасуванням судових рішень про затвердження ми-рової угоди і визнання за іншою особою права власності на нерухоме майно і земель-ну ділянку, що по праву залишалися у власності ВАТ «Керамік».

За змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на під-ставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати, що вибуло з володіння власника поза його волею ( Правові позиції, ви-кладені в постановах Верховного Суду України від 16 квітня 2014 року у справі № 6-146цс14, від 11 червня 2014 року у справі № 6-52цс14 ).

Вважаю доцільним підкреслити наступне.

Постановою господарського суду Вінницької області від 14.06.2012 року ВАТ «Керамік» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру; 14.11.2013 року за-реєстровано право власності за ОСОБА_2 на спірне нерухоме майно в по-рядку позасудового врегулювання відносин між іпотекодавцем ПП «Компанія «Воло-димирський масив» та іпотекодержателем ОСОБА_2

З цього приводу у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у справі про визнання правочинів недійсними, витребування майна із чужого незакон-ного володіння ( постанова від 26 червня 2013 року № 6-58цс13 ), вказано, що від-чуження під час проведення ліквідаційної процедури боржника майна, переданого в іпотеку, здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Права третіх осіб на по-вернення майна не підлягають захистові шляхом задоволення позову до набувача майна з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, що дають прави витребувати майно в набувача.

Відчуження майна має місце в момент переходу права власності на нього до іншої особи, що повязано з державною реєестрацію такого права в установленому порядку.

Підсумовуючи вказане вище, вважаю, що з огляду на формальність висновку апе-ляційного суду щодо необгрунтованості вимог ВАТ «Керамік» в особі ліквідатора ОСОБА_4 витребувати майно з чужого незаконного володіння, у колегії суддів не було беззаперечних правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції від 01 липня 2014 року та ухвалення нового рішення про відмову у позові.

Суддя Апеляційного суду

Вінницької області ОСОБА_5