АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/185/15 Справа № 205/4269/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник К. О. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

26 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Мізері А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, треті особи - Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку, гараж та вбиральню, -

ВСТАНОВИЛА:

22 травня 2014року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, треті особи - Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку, гараж та вбиральню.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2014 року та постановити нове рішення, яким визнати за ОСОБА_2, право власності на частину приміщення житлового будинку який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: на частину житлового будинку (літ. А, номер приміщення 2, площею 5,6 кв.м.); гараж «Ж» площею 26,4кв.м.; вбиральня літ. Б.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, районний суд обґрунтовано прийшов до висновку, що домоволодіння АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу , а право власності на самочинні споруди до цього будинку не можуть бути визнані судом з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 і на території вказаного домоволодіння є самочинне будівництво, а саме, приміщення житлового будинку (літ. А-1, номер приміщення 2, площею 5,6 кв.м.); гараж «Ж», площею 26,4 кв.м.; вбиральня літ. «Б».

Як пояснив позивач вбиральня залишилася незареєстрованою попереднім власником.

У відповідності до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Частиною 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 1 статті 182 ЦК України, встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Разом з тим, судом першої інстанції не встановлено, що право позивача порушено відповідачем, не надано суду доказів звернення позивача до органів місцевого самоврядування, доказів, що йому було відмовлено.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до положень ч.1. ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі і тому аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не законними, не обґрунтованими та

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді

О.П.Варенко

В.С.Городнича