АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/1324/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 22-ц/789/963/15 Доповідач - Міщій О.Я.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач З. Є.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката Баранець О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", ОСОБА_1 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 26.05.2015 р. по справі за позовом ТзОВ "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

24.10.2015 р. ТзОВ "Кредитні ініціативи" звернулось в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що 07.05.2007 р. між АКБ "ТАС - Комерцбанк", правонаступником якого було ВАТ "Сведбанк", перейменоване в ПАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1907/0507/88-004 від 07.05.2007 р., з подальшим внесенням змін та доповнень, згідно умов якого, банк надав ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі у готівковій формі через касу банку в сумі 30000 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14 % річних, на строк з 07.05.2007 р. по 06.05.2017 р. (згідно додатку № 2 до кредитного договору а. с. 137). 28.11.2012 р. між ПАТ "Сведбанк" та факторинговою компанією ТзОВ"Вектор Плюс" укладено договір факторингу № 15. Цього ж дня, між ТзОВ факторингова компанія "Вектор Плюс" (Клієнт) та ТзОВ "Кредитні ініціативи" (Фактор) укладено договір факторингу, відповідно до умов якого Клієнт відступає Фактору свої права вимоги, в тому числі щодо заборгованості відповідачки за кредитним договором № 1907/0507/88-004.

Позивач вказав, що внаслідок укладення вказаних договорів, відбулась заміна кредитора, тобто ТзОВ "Кредитні ініціативи" набуло статусу нового кредитора. Тому, враховуючи неналежне виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором № 1907/0507/88-004 у неї утворилась заборгованість, яку він просив стягнути.

Рішенням Борщівського районного суду від 26.05.2015 р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Кредитні ініціативи" заборгованість за кредитним договором № 1907/0507/88-004 від 07.05.2007 р. в сумі 304410,42 грн., а саме 222048,15 грн. - за кредитом, 82362,27 - за відсотками. В решті позових вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Кредитні ініціативи" судові витрати на сплату судового збору в сумі 3044,11 грн.

В апеляційній скарзі ТзОВ "Кредитні ініціативи" просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити повністю, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Апелянт вказав, що суд незаконно застосував строк позовної давності щодо чергових платежів і безпідставно не взяв до уваги посилання ТзОВ "Кредитні ініціативи" про те, що строк позовної давності перервано, оскільки ОСОБА_1 19.07.2012 р. внесла останній платіж за кредитним договором. У зв'язку з цим апелянт просив долучити до матеріалів справи виписки з особового рахунку ОСОБА_1, з яких видно, що вона 19.07.2012 р. погасила відсотки.

Апелянт вказав, що суд незаконно застосував позовну давність щодо відсотків і стягнув заборгованість за відсотками лише за період 1 рік 9 місяців, тобто невідомо чим керувався при визначенні цієї суми.

Також, апелянт вказав, що суд необгрунтовано відмовив у задоволенні вимог про стягнення пені, яка нарахована відповідно до вимог закону за останні 12 місяців перед зверненням до суду. Крім того, розрахунок пені здійснювався щомісячно із переведенням суми пені у гривню.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1, яка просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач не повідомив її, як боржника, про переуступлення йому права вимоги за кредитним договором № 1907/0507/88-004 від 07.05.2007 р. та набуття ТзОВ "Кредитні ініціативи" прав кредитора за даним договором.

У зв'язку з цим, апелянтка вказала, що відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Як вказала ОСОБА_1, вона не мала змоги погашати борг первісному кредитору, оскільки ПАТ "Сведбанк" закрив свої рахунки, на які вона погашала заборгованість, а ТзОВ "Кредитні ініціативи" не повідомило нових рахунків для сплати заборгованості. Враховуючи ці обставини, ОСОБА_1 вказала, що має місце прострочення кредитора, тому позивач безпідставно нарахував їй як боржнику відсотки і пеню за неналежне виконання зобов'язання за кредитним договором.

ОСОБА_1 зазначила, що кредитний договір № 1907/0507/88-004 від 07.05.2007 р. був укладений у доларах США. У зв'язку з цим, позивачу для підтвердження свого права на прийняття платежів та нарахування відсотків в іноземній валюті необхідно було отримати Генеральну ліцензію НБУ, однак відповідних доказів у цій частині суду не надано.

Також апелянт зазначила, що у ТзОВ "Кредитні ініціативи" відсутні правові підстави для набуття прав кредитора за вказаним кредитним договором, де позичальником є фізична особа, а кредит надавався на споживчі цілі, оскільки відповідно до законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, набуття права грошової вимоги можливе лише щодо боржників - суб'єктів господарювання.

Крім того, ОСОБА_1 вказала, що у матерілах справи відсутні документи первинного бухгалтерського обліку, а саме документи, які б підтверджували суму отриманих кредитних коштів, а розрахунки заборгованості не підтверджуються іншими доказами у справі.

У поясненнях до апеляційної скарги представник ОСОБА_1 зазначив також, що суд не дослідив, чи надсилалась на ім'я ОСОБА_1 вимога про погашення заборгованості, оскільки надіслання такої вимоги при споживчому кредитуванні є обов'язковим. Крім того, представник зазначив, що у матеріалах справи відсутній дозвіл спостережної ради ПАТ "Сведбанк" на відступлення права вимоги від ТзОВ "ФК Вектор Плюс" до ТзОВ "Кредитні ініціативи" та докази, які б свідчили про сплату факторами ціни продажу в повному обсязі та набуття ТзОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги за кредитним договором.

Апеляційні скарги ТзОВ "Кредитні ініціативи", ОСОБА_1 до задоволення не підлягають.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що ОСОБА_1 неналежно виконувала зобов'язання за кредитним договором № 1907/0507/88-004 від 07.05.2007 р., тому стягнув суму заборгованості за тілом кредиту та відсотками у межах строку позовної давності і відмовив у стягненні заборгованості з пені.

З таким висновком суду слід погодитись.

Судом встановлено, що 07.05.2007 р. між АКБ "ТАС - Комерцбанк" та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1907/0507/88-004, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі 20000,00 доларів США на строк з 07 травня 2007 року по 06 травня 2017 року, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, які складають 14% річних та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у встановлені строки (а.с.5-7).

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або сплати процентів за користування кредитом Позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої заборгованості.

21.02.2008 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору (а.с.8 ), згідно умов якої банк зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі 30 000,00 доларів США на строк з 07 травня 2007 року по 06 травня 2017 року.

31.08.2009 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 2 (а.с.9) до кредитного договору, згідно умов якої позичальник зобов'язалась погасити заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № НОМЕР_1 щомісяця, через касу Банку згідно Додатку №2, що є невід'ємною частиною даного договору, крім випадків, передбачених п.3.8, 3.9 та 5.1.4 даного договору.

Відповідачка у своїх письмових запереченнях та її представник у судовому засіданні в суді I інстанції не заперечували факту укладення вказаного кредитного договору та отримання кредиту в сумі 30 000 доларів США.

ОСОБА_1 підписала договір, ознайомившись із його змістом, не оспорювала укладений договір і виконувала частково його умови, тому колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що у справі відсутні докази отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 30 тис. дол. США. Сама по собі відсутність у матеріалах справи платіжних документів щодо отримання зазначених коштів не може бути підставою для відмови у позові, оскільки обставини підтверджуються іншими доказами.

ПАТ "Сведбанк" виступає правонаступником всіх прав та зобов'язань АКБ "ТАС-Комерцбанк", що підтверджується статутом ПАТ "Омега Банк", який затверджено протоколом річних загальних зборів акціонерів АТ "Сведбанк" № 54 від 29.04.2013 року (а.с. 130-134).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ст.ст. 1054 ч. 2, 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.

28 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариством "Сведбанк", яке виступає правонаступником ВАТ "Сведбанк", яке у свою чергу виступає правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк" (надалі-Банк), та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (надалі-Фактор) укладено договір факторингу № 15 (а.с.14-27), відповідно до умов якого Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначеними в реєстрі заборгованості боржників, в тому числі щодо заборгованості відповідачки за кредитним договором № 1907/0507/88-004 від 07.05.2007 року, зазначеної в реєстрі заборгованості боржників за № 1-Б (а.с.145).

Згідно акту прийому-передачі реєстру заборгованостей боржників за договором факторингу від 28 листопада 2012 року № 15 АТ «Сведбанк» 28 листопада 2012 року передав реєстр заборгованостей боржників ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (а. с. 39).

28.11.2012 року між ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ТзОВ "Кредитні ініціативи" було укладено Договір факторингу (а.с.28 - 38 ), відповідно до умов якого Клієнт - ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" відступило, а Фактор - ТзОВ "Кредитні ініціативи" набув права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, зазначеними в реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги Клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну Продажу та в порядку, передбаченому даним Договором (п. 2.1 договору факторингу).

Відповідно до п. 2.3 договору факторингу від 28.11.2012 року, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в дату відступлення, якою є дата укладення цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Сторони в день укладення цього Договору також складають та скріплюють своїми печатками акт прийому-передачі реєстру заборгованостей, за формою, встановленою в Додатку № 2 до цього договору. Реєстр заборгованості боржників надається фактору в двох оригіналах, а також в електронному вигляді, за формою, що буде визначена сторонами окремо, про що сторони підписують Акт прийому-передачі, що є додатком № 5 цього договору.

ТзОВ ФК "Кредитні ініціативи" долучено до матеріалів справи копію вказаного реєстру заборгованостей боржників (а.с. 146), в якому за № 488 значиться ім'я відповідачки ОСОБА_1 із зазначенням кредитного договору № 1907/0507/88-004 від 07.05.2007 року та суми заборгованості за кредитом - 25 155,21 дол.США, за відсотками - 7 949,82 дол. США, по пені - 8 856,59 дол.США. Загальна сума боргу, що відступається- 41 961,62 дол. США.

ТзОВ "Кредитні ініціативи" має статус фінансової установи, про що державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 22.09.2008 року видано свідоцтво про реєстрацію. Згідно з додатком до свідоцтва про реєстрацію від 18.09.2008 року ТзОВ "Кредитні ініціативи" має право здійснювати факторинг без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства (а.с. 45-46).

Положеннями ст.ст. 4, п. 1, абз. 11; 5, ч. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" факторинг вважається фінансовою послугою. Право на здійснення операцій з надання фінансових послуг надається фінансовим установам.

Отже, посилання апелянта ОСОБА_1 на відсутність у ТзОВ ФК "Кредитні ініціативи" ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями є необгрунтованими, оскільки така ліцензія необхідна при укладенні кредитного валютного договору, а не договору факторингу.

Вказане відповідає висновку, викладеному в ухвалі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.04.2015 р. у справі № 6-1637св15.

Відповідно до ст.ст. 1077, ч. 1; 1078, ч. 1 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

В силу ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Частиною 5 ст. 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" встановлена спеціальна норма, що регулює виключно порядок надання послуг з факторингу. Вказаною нормою законодавець закріпив, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону.

Ні Цивільний кодекс України, ні Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" не встановлюють жодних обмежень стосовно складу осіб, по відношенню до яких може здійснюватися відступлення права вимоги. Законодавець не виключає безпосередньо фізичних осіб з переліку осіб, що беруть участь у фінансовій операції факторингу.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що суд прийшов до вірного висновку про те, що ТзОВ "Кредитні ініціативи" є фінансовою установою, має право здійснювати факторингові операції, а тому на момент укладення договору факторингу від 28.11.2012 року в позивача були правові підстави для набуття прав кредитора за вищезгаданим кредитним договором.

Згідно ч.1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутній дозвіл спостережної ради ПАТ "Сведбанк" Фактору - ТзОВ "ФК Вектор Плюс" на відступлення права вимоги від ТзОВ "ФК Вектор Плюс" до ТзОВ "Кредитні ініціативи" та докази, які б свідчили про сплату факторами ціни продажу в повному обсязі та набуття товариством права вимоги за кредитним договором. Як видно з виписки № 13 протоколу № 19 Спостережної ради АТ "Сведбанк" такий дозвіл було надано (а. с. 37-38). Щодо сплати ціни продажу згідно п. 3. 3 договорів факторингу, то як видно з повідомлень від 02.10.2013 р., ТзОВ ФК "Вектор Плюс" здійснило розрахунок з ПАТ "Сведбанк", а ТзОВ "Кредитні ініціативи" розрахувалось з ФК "Вектор Плюс" повністю згідно укладених договорів факторингу (а. с. 42, 43). У справі відсутні докази щодо пред'явлення будь - яких претензій сторонами договору із вказаних підстав.

ОСОБА_1 стверджувала, що вона не отримувала повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові.

Представник ФК "Кредитні ініціативи" з цього приводу пояснив, що ОСОБА_1 була повідомлена про зміну кредитора у зобов'язанні та про нові рахунки, на які слід погашати заборгованість повідомлення про відступлення вих. № 000553 від 14.12.2012 р., повідомлення про відступлення права грошової вимоги (а. с. 233).

Колегія суддів вважає, що можливе неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України.

Виходячи із змісту вищенаведеної статті 1082 ЦК України виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом.

Отже, відповідно до вищенаведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора.

Однак, відповідачка ОСОБА_1 не надала суду доказів про погашення заборгованості за кредитним договором первинному кредитору - ПАТ "Сведбанк", яке виступає правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк", або про те, що вона вимагала від фактора надання їй в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце.

Враховуючи, що укладені договори факторингу є чинними, ТзОВ "Кредитні ініціативи" набуло права вимоги до відповідачки за кредитним договором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі права вимоги, що виникають після відступлення права вимоги, зокрема і право нараховувати проценти за користування кредитом та нараховувати штрафні санкції за невиконання умов кредитного договору (п. 2.1 договору факторингу від 28.11.2012 року, а.с.30).

Наведене відповідає правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 р. у справі № 6-979цс 15.

Доводи апелянта з приводу відсутності в позивача права на здійснення валютних операцій є безпідставними оскільки здійснення позивачем розрахунку заборгованості в доларах США із зазначенням еквіваленту в грошовій одиниці України за курсом на час відступлення права вимоги, само по собі не є валютною операцією і вимогою про погашення кредитної заборгованості в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Представник відповідачки подав письмове клопотання, в якому просив застосувати позовну давність при вирішенні спору.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Умовами кредитного договору (п. 3) визначено обов'язок ОСОБА_1 здійснювати повернення кредиту (основної суми, процентів тощо) частинами: з «1» до «10» числа кожного місяця та встановлено самостійну відповідальність за невиконання кожного із цих зобов'язань, а тому з урахуванням наведених норм закону початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах№ 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року та № 6-160цс14 від 19 листопада 2014 року).

На підставі заяви про застосування позовної давності (за умови, що зміст спірних правовідносин не передбачає збільшення тривалості позовної давності порівняно із загальним строком) кредитна заборгованість підлягає стягненню лише за останні три роки перед зверненням кредитора до суду.

Доданий ТзОВ «Кредитні ініціативи» до позову розрахунок боргу відповідача станом на 01 вересня 2014 року (а. с. 59) містить загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 58 193,59 доларів США, що еквівалентно 763 157 грн 26 коп., із яких: заборгованість за основною сумою - 25 155,21 доларів США, що еквівалентно 329 888 грн. 25 коп.; проценти - 14 230,25 доларів США, що еквівалентно 186 617 грн.09 коп.; пеня - 18 808,13 доларів США, що еквівалентно 246 651 грн 92 коп.

Заявлена сума боргу скоригована з урахуванням спливу строків давності за вимогами про стягнення пені, оскільки позивач просить стягнути з відповідачки пеню, нараховану за останніх 12 місяців перед зверненням до суду в сумі 80 150,17 грн.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що суд вірно стягнув суму заборгованотсті за тілом кредиту, врахувавши початок перебігу строку позовної давності за кожен черговий платіж за умовами кредитного договору з часу звернення позивача до суду з позовом (24.10.2014 р.). Зокрема, як видно з додатку № 2 до кредитного договору від 07.05.2007 р. станом на 10.11.2011 р., враховуючи трьохрічний строк позовної давності, залишок заборгованості за кредитом згідно графіка погашення становив 16932 дол. США,що згідно курсу НБУ на день розрахунку - 01.09.2014 р. становить 222048,15 грн. (а. с. 137). Тому, суд правильно визначив суму заборгованості за тілом кредиту саме в цій сумі. До решти заборгованості за тілом кредиту суд застосував позовну давність і в позові з цих підстав відмовив.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Колегія суддів перевірила доводи апелянта ТзОВ "Кредитні ініціативи" про те, що перебіг строку позовної давності переривається у зв'язку з тим, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_1 внесла в березні 2009 р., однак вважає ці доводи безпідставними. З цього приводу ТзОВ "Кредитні ініціативи" долучило до апеляційної скарги виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 23.10.2007 р. по 28.11.2012 р. В апеляційному суді представник апелянта ОСОБА_4 вказав, що зазначені виписки передані ТзОВ "Кредитні ініціативи" при укладенні договору факторингу.

Як видно із вказаних виписок, 19.07.2012 р. значиться погашення прострочених процентів згідно договору 1907/0507/88-004 від 07.05.2007 р. в сумі 296,03 дол. США (а. с. 171).

Разом з тим, відповідно до умов кредитного договору, укладеного з ОСОБА_1, в редакції яка була чинною станом на 19.07.2012 р. (додаткова угода від 31.08.2009 р.), позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на рахунок № НОМЕР_1 (а. с. 9). Однак, у поданих апелянтом ТзОВ "Кредитні ініціативи" виписках зазначено інший рахунок зарахування коштів.

При таких обставинах, враховуючи, що подані апелянтом ТзОВ "Кредитні ініціативи" виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 не відповідають умовам укладеного між сторонами кредитного договору, а також розрахунку позивача, у якому платіж в сумі 296,03 дол. США за 19.07.2012 р. не зазначено, колегія суддів вважає, що сторона не подала належних доказів щодо переривання строку позовної давності за вимогою про стягнення тіла кредиту.

З цих же підстав суд застосував строк позовної давності до вимог про стягнення відсотків.

Крім того, суд взяв до уваги і те, що позивач не надав повного розрахунку заборгованості за відсотками в межах трьохрічного строку. Як видно з розрахунку заборгованості, який подало ТзОВ "Кредитні ініціативи", щомісячний розрахунок відсотків проведено з 28.11.2012 р. до 01.09.2014 р. (а. с. 59). Щомісячного розрахунку до 28.11.2012 р. позивач не подав, вказавши загальну суму заборгованості за відсотками в сумі 7949,82 дол. США за період з 07.05.2007 р. до 28.11.2012 р., що зазначено в реєстрі заборгованості боржників № 1-Б від 28.11.2012 р.

Враховуючи подані позивачем докази, а також те, що ОСОБА_1 не провела розрахунок заборгованості за відсотками, суд підставно стягнув в користь ТзОВ "Кредитні ініціативи" заборгованість за відсотками за період з 28.11.2012 р. по 01.09.2014 р. в сумі 6280,43 дол. США, що згідно курсу НБУ на день розрахунку становило 82362,27 грн.

При цьому суд правильно підсумував заборгованість за відсоткками за кожен місяць прострочення з 28.11.2012 р. по 01.09.2014 р.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України ).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Частиною 3 ст.549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору № 1907/0507/88-004 від 07.05.2007 р. за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або сплати процентів за користування кредитом Позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої заборгованості.

Тобто, розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України.

Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися лише у національній валюті України - гривні.

При цьому у національній валюті пеня повинна обчислюватись за кожен місяць прострочення і переводитись у гривню на час прострочення, а не на кінцевий строк нарахування пені, що значно впливає на кінцеву суму у зв'язку із зміною курсу іноземної валюти.

Крім того, стягнення неустойки (штрафу пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду у межах строку позовної давності за основною вимогою. Тобто, включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги не грунтується на вимогах закону.

Оскільки з урахуванням вищенаведених вимог закону позивачем невірно нарахована заборгованість відповідачки з пені, яка, як видно з наданого розрахунку, визначена в доларах США, суд відмовив у задоволенні вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 нарахованої пені за кредитним договором. При цьому суд правильно врахував те, що ТзОВ "Кредитні ініціативи" не подало розрахунку заборгованості пені, який би відповідав вимогам закону. Представник товариства в апеляційному суді підтримав доводи апеляційної скарги і просив задовольнити повністю позов, розглянувши справу на підставі наявних доказів.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що рішення відповідає вимогам закону і підстав для його скасування з мотивів наведених у апеляційних скаргах, немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ТзОВ "Кредитні ініціативи" - відхилити.

Рішення Борщівського районного суду від 26.05.2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.Я. Міщій