АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/832/15 Головуючий 1 інст. - Богдан М.В.
Справа № 641/8751/14-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: про стягнення аліментів
У Х В А Л А

іменем України

28 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - Макарова Г.О.,

- Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 27.11.2014 року, яким її позов про стягнення аліментів задоволено частково, і ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, вказуючи, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про часткове задоволення позову, не врахував ту обставину, що відповідач є здоровий чоловік, офіційно не працює, хоча його матеріальний стан не є скрутним.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити, вказуючи, що відповідач ОСОБА_4 має значні доходи від офіційно не зареєстрованої посередницької діяльності з купівлі-продажу нерухомого майна, а тому є підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, а сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_3, 1977 року народження, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якої в свідоцтві про народження зазначений відповідач ОСОБА_4 Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували.

21.08.2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 і просила стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі у розмірі 1286 грн. щомісячно, починаючи з 17.12.2010 року, тобто з часу, коли відповідач фактично перестав проживати з ними однією сім'єю, і до досягнення донькою повноліття, вказуючи, що відповідач батьківство не оспорює, між ними була усна домовленість щодо участі ОСОБА_7 в утриманні дитини шляхом передачі у власність дочці в порядку ст.190 СК України 38/100 квартири АДРЕСА_1, однак ухиляється від укладення договору передачі дочці майна, грошей на утримання дочки не надає.

Відповідач позов визнав частково, просив визначити аліменти у розмірі, згідно із законом, надав суду копії квитанції про перерахування позивачу ОСОБА_3 грошових переказів по 400-500 грн. ( на загальну суму 2500 грн. за період з лютого по вересень 2014 року), квитанції комунальних платежів, а також свідоцтво про укладення 05.10.2012 року шлюбу з ОСОБА_8 та свідоцтво про народження 23.01.2013 року від цього шлюбу доньки ОСОБА_9.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_4 аліментів у розмірі 600 грн. щомісячно на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 21.08.2014 року і до досягнення повноліття дитини, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 тимчасово не працює, має нерегулярний дохід, має на утриманні ще одну доньку - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів з дня звернення з позовом до суду, а не з 2010 року, суд виходив з того, що позивач у відповідності з вимогами ст.191 СК України не надала доказів, які б свідчили, що вона з 2010 року вживала заходи з метою отримання аліментів від відповідача, але не змогла їх отримати у зв'язку з тим, що він ухилявся від їх сплати.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, так як воно відповідає вимогам закону, яким регулюються спірні правовідносини, в тому числі і у відповідності з вимогами ст.182 СК України, і ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта в тій частині, що судом не враховано доводи сторони позивача, що ОСОБА_4 має значні доходи від посередницької діяльності з продажу нерухомого майна, оскільки суд першої інстанції, розглядаючи справу, забезпечив сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Позивач та її представник, діючий на підставі адвокатської угоди від 25.07.2014 року, ні в суді першої інстанції, а ні в апеляційному суді не надали доказів для підтвердження своїх доводів про значні статки ОСОБА_4 та про ухилення від сплати аліментів з 2010 року.

Згідно частини 4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд першої інстанції зазначив у рішенні, що такий розмір аліментів визначено з урахуванням наданих суду доказів щодо обставин, зазначених ст.182 СК України, і може бути змінений у передбаченому законом порядку у разі зміни матеріального становища сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27. 11. 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: