Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/913/15 Головуючий у 1 інстанції: Погрібна О.М.
Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Коваленко А.І., Каракуші К.В., при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 05 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Токмацької міської ради Запорізької області, третя особа відділ Держземагенства у Токмацькому районі Запорізької області про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку та рішення Токмацької міської ради Запорізької області,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Токмацької міської ради Запорізької області про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку та рішення Токмацької міської ради Запорізької області.

Позивач зазначав, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 647506 від 24.12.2009 року, ОСОБА_2 є власником 0,0797 га земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Дані, зазначені у вказаному державному акту та в рішенні Токмацької міської ради від 19.11.2009 року № 31 суперечать даним, зазначеним в технічній документації. У державному акті , який був виданий на земельну ділянку площею 0,0797 га, кадастровий номер зазначено :01:014:0205, при цьому згідно з довідкою про присвоєння кадастрового номера земельній ділянці № 872 від 24.04.2009 року, зазначений кадастровий номер було присвоєно земельній ділянці з площею 0,0750 га. Технічна документація із землеустрою містить відповідні виправлення в акті встановлення меж земельної ділянки. Крім того, його земельна ділянка розташована на більшій частині його домоволодіння, а кордон земельної ділянки, ділить навпіл його житловий будинок, що порушує його права і позбавляє можливості приватизувати свою земельну ділянку. Про даний факт йому стало відомо лише в липні 2014 року, з листа інженера землевпорядника, до якого додавався план фактичного розташування земельної ділянки. Посилаючись на ці обставини, просив поновити строк позовної давності, визнати недійсним рішення Токмацької міської ради № 31 від 19.11.2009 року у частині передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2,, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 647506 від 24.12.2009 року,, виданого на ім'я відповідача.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 05 грудня 2014 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_3 строк позовної давності для звернення до суду.

Визнано недійсним рішення Токмацької міської ради № 31 від 19.11.2009 року у частині п.1 додатку до нього про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 647506 від 24.12.2009 року, виданого на ім'я ОСОБА_2

Стягнуто з Токмацької міської ради Запорізької області на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 121,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої інстанції посилався на статті 21, 393 ЦК України якими передбачені підстави визнання незаконним та скасування правового акту (зокрема, органу державної влади або органу місцевого самоврядування). Також суд застосував положення статей 4, 116, 118, 152 ЗК України, якими встановлено завдання земельного законодавства; підстави набуття права власності на землю із земель державної та комунальної власності; порядок безоплатної приватизації земельних ділянок; способи захисту прав на земельну ділянку і приписи статті 22 Закону України «Про державний земельний кадастр», якою встановлено вимоги до документів, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного реєстру.

Задовольнивши позов ОСОБА_3, суд виходив з того, що конфігурація земельної ділянки, яка належить відповідачеві, не відповідає технічній документації, фактично вона розташована на більшій частині домоволодіння позивача. Вказаними обставинами об'єктивно підтверджується те, що наданий розмір земельної ділянки та її розташування не відповідає волевиявленню позивача та суттєво порушує його права. Недотримання вимог законодавства, а також недосконалість технічної документації знаходяться в причинному зв'язку з прийняттям Токмацькою міською радою незаконного рішення, яким порушені права позивача. Суд зазначав, що передача цієї земельної ділянки у власність відповідача ОСОБА_2 проведена з порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема, розроблення технічної документації було проведено з численними порушеннями, при проведенні топографо-геодезичних робіт не була врахована одна поворотна точка, що знаходиться на межі між домоволодіннями сторін, в акті визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі відсутня дата його складання, наявні виправлення, відсутній підпис та печатка виконавця робіт, фактично земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_2 знаходиться на більшій половині домоволодіння ОСОБА_3 При здійсненні комплексу робіт при узгодженні меж в натурі міська рада не врахувала та не забезпечила захисту прав та інтересів сторін, у зв'язку з чим були порушені права позивача.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, належним чином оціненим доказам, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Основний довід апеляційної скарги ОСОБА_2 полягає в тому, що суд першої інстанції безпідставно поновив позивачу строк звернення до суду. Апелянт вважає, що сплив позовної давності мав місце у 2013 році.

Цей довід апеляційної скарги спростовується наступним.

В мотивувальній частині судового рішення вказано, що про порушення прав позивачеві стало відомо лише в липні 2014 року - після звернення до спеціаліста - інженера землевпорядника ОСОБА_4 та отримання відповіді на запит його адвоката (від 09.07.2014 року). В цій відповіді вказано, що фактично земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_2 знаходиться на більшій частині домоволодіння ОСОБА_3 Також суд вказував, що позивач не погоджував ті межі, які зазначені в акті погодження меж, а про те, що в ньому були зроблені виправлення, він також дізнався лише у 2014 році, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для поновлення ОСОБА_3 строку позовної давності (т. 1, а. с. 7).

Інший довід апеляційної скарги ОСОБА_2 стосується того, що він не згодний з рішенням висновком суду, оскільки він не заперечує, що під час складання технічної документації була допущена помилка і на плані його земельна ділянка накладена на будівлю позивача, проте, така помилка має бути виправлена в іншому порядку - а не шляхом визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 647506 від 24.12.2009 року, виданого на його ім'я.

Проте, такий довід апеляційної скарги не знайшов підтвердження при апеляційному розгляді.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Токмацької міської ради Запорізької області № 31 від 19.11.2009 року «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам» вирішено передати у власність земельні ділянки, що були надані раніше громадянам м. Токмака для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), для ведення особистого селянського господарства в межах норм, установлених Земельним Кодексом України згідно з додатком. Зокрема, ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0797 га, кадастровий номер :01:014:0205. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 647506 від 24 грудня 2009 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки розміром 0,0797 га, розташованої за адресою: Запорізька область, АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до положень частини 2 статті 118 ЗК України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

З матеріалів справи видно, що судом першої інстанції з дотриманням вимог процесуального права досліджено надані сторонами письмові докази та показання свідків.

Дослідивши оригінали та завірені належним чином копії технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0797 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, суд встановив, що при складанні технічної документації допущені порушення, які є безумовною підставою для скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку.

В оригіналі технічної документації, яка була оглянута судом 21.08.2014 року і копія якої міститься в матеріалах справи були наявні розбіжності щодо розміру земельної ділянки, наявні виправлення. В вихідній земельно-кадастровій документації №873 від 24 квітня 2009 року, технічному завданні на розробку технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку, висновку відділу Держкомзему у м. Токмак Запорізької області по технічній документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку № 874 від 24 квітня 2009 року, яким було погоджену технічну документацію, експлікації угідь земельної ділянки; довідці про присвоєння кадастрового номера земельній ділянці № 872 від 24 квітня 2009 року зазначена площа земельної ділянки 0,0750 га, Проте, в інших документах, наявних в технічній документації та в Державному акті на право власності на земельну ділянку зазначена площа земельної ділянки 0,0797 га. Кадастровий номер :01:014:0205 у відповідному полі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 647506, зареєстрований за № 80 24.12.2009 року, який був виданий на земельну ділянку площею 0,0797 га, хоча у відповідності до довідки про присвоєння кадастрового номера земельній ділянці № 872 від 24.04.2009 р. даний кадастровий номер було присвоєно земельній ділянці з площею 0,0750 га, тобто дані зазначені у вказаному державному акті суперечили даним, зазначеним в технічній документації із землеустрою, у відповідності до якої було надруковано державний акт, а оскільки згідно з п. 1.13 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 р. №43 із змінами (який втратив чинність 23.08.2013 року, але був чинним на час виникнення спірних правовідносин), складання державного акту на право власності на земельну ділянку проводиться за затвердженою відповідною технічною документацією, а не навпаки.

Судом першої інстанції в мотивувальній частині судового рішення надано докладне описання всіх помилок та розбіжностей, які мали місце при складанні технічної документації при вирішенні питання про надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Зазначене в судовому рішенні повністю відповідає обставинам справи та дослідженим судом доказам (т. 2, а. с. 46-49).

Крім того, суд вказує в мотивувальній частині рішення, що в акті визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі, що міститься в оригіналі технічної документації, оглянутій судом, наявні виправлення площі земельної ділянки, відстань між точками від А до Б та від Д до А зазначена ручкою, що викликає сумнів в тому, що були погоджені саме ці межі. Загальна площа земельної ділянки замальована коректором, та зверху наведена інша площа земельної ділянки. Також в даному акті відсутній підпис та печатка виконавця робіт. Зазначені недоліки є неприпустимими та суперечить інтересам позивача. В кресленні меж земельної ділянки в натурі на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_2 відсутня дата даного документу.

Вказане суперечить вимогам статті 22 Закону України «Про державний земельний кадастр», якою передбачено, що документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству.

Також в технічній документації із землеустрою відсутні дані про прив'язку не менше двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок місцевості, що суперечить п. 2. 4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 р. №43 із змінами (втратив чинність 23.08.2013 р., підстава z1259-13), у відповідності до якої повинна була розроблятись технічна документація із землеустрою в 2009 році.

Згідно до п.1.12 зазначеної інструкції, складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об'єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натурі (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки.

Як встановлено судом, вказаний порядок при складанні оспорюваного позивачем державного акту не дотримано. Це призвело до того, що геометрія межі змінена. На межі є ще одна поворотна точка, а в Державному акті на право власності на земельну ділянку вона не врахована, тому площа збільшена на 7 м, що не відповідає дійсності. До того ж відповідно до плану меж фактичного розташування земельної ділянки по АДРЕСА_1 при нанесенні меж земельної ділянки відповідача в натурі (на місцевості) за даними топографо-геодезичної зйомки 2009 року, очевидна невідповідність координат поворотних точок земельної ділянки, зазначеними у відповідній технічній документації з фактичним просторовим розташуванням земельної ділянки, тобто вона розташована на більшій частині домоволодіння ОСОБА_3 Дані про зазначену земельну ділянку внесені на публічну кадастрову карту України. Тому, це суттєво порушує права ОСОБА_3

Натепер права ОСОБА_3 також порушено і з причин неможливості передачі йому у приватну власність земельної ділянки, площею 400 кв. м., яка знаходиться в його постійному користуванні за адресою: АДРЕСА_2, оскільки під час приватизації земельної ділянки позивачем його земельній ділянці неможливо буде присвоїти кадастровий номер, відбудеться накладення двох земельних ділянок, а саме, тієї, що належить ОСОБА_2 і тієї земельної ділянки, яку має намір приватизувати ОСОБА_3

Довід апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо незгоди з судовим рішенням, оскільки помилки в технічній документації можливо виправити в позасудовому порядку, не визнаваючи недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, є неспроможним, оскільки між сторонами є спір щодо межі земельної ділянки, до того ж акт погодження меж складено з суттєвими порушеннями, відповідно неможливо встановити, які ж саме межі було погоджено сторонами, тому виправлення помилок є неможливим.

Відповідно до статті 116 ЗК україни громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 21 ЦК України передбачено, що тільки суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За змістом статті 393 ЦК україни правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується, а відповідно до положень частини 3 статті 152 ЗК України захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування.

З огляду на те, що судом встановлено та не заперечується сторонами, що при передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, були допущені порушення діючого законодавства, а саме: розроблення технічної документації було проведено з численними порушеннями; при проведенні топографо-геодезичних робіт не була врахована одна поворотна точка, що знаходиться на межі між домоволодіннями сторін; в акті визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі відсутня дата його складання; наявні виправлення, відсутній підпис та печатка виконавця робіт; конфігурація земельної ділянки не відповідає технічній документації - фактично земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_2, знаходиться на більшій половині домоволодіння ОСОБА_3; при здійсненні комплексу робіт при узгодженні меж в натурі міська рада не врахувала та не забезпечила захисту прав та інтересів сторін, у зв'язку з чим були порушені права позивача, судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Із апеляційної скарги вбачається, що інші доводи не мають належного обґрунтування у чому полягає порушення вимог матеріального і процесуального права, а тому не дають підстав для висновку щодо незаконності чи неправильності оскаржуваного судового рішення. За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_2 має бути відхилена з залишенням без змін оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 05 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: