Ухвала

іменем україни

1 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,Маляренка А.В., Парінової І.К.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 в інтересах якого діє Профспілковий комітет

первинної профспілкової організації атестованих пожежних м. Ужгорода

до управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області, Державного пожежно-рятувального загону

№ 1 управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій

у Закарпатській області про стягнення середнього заробітку за затримку

при звільненні, за касаційною скаргою Державного пожежно-рятувального загону № 1 управління Державної служби України з надзвичайних

ситуацій у Закарпатській області на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 в інтересах якого діє Профспілковий комітет первинної профспілкової організації атестованих пожежних міста Ужгород звернувся до суду із вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 серпня 2011 року він був звільнений на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штатів.

Позивач зазначав, що йому було виплачено лише частину заробітної плати у сумі 6 851 грн 99 коп., а рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 13 травня 2014 року стягнуто заборгованість з оплати за надурочний час у сумі 5 972 грн 80 коп., яка була виплачена 12 серпня

2014 року.

Позивач, посилаючись на те, що протягом 35 місяців і 14 днів з ним не було здійснено повний розрахунок по заробітній платі, просив стягнути на свою користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за весь період у сумі 88 215 грн 19 коп.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 6 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного пожежно-рятувального загону № 1 Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області на користь ОСОБА_6 суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 3 тис. грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 25 березня 2015 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 6 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з Державного пожежно-рятувального загону № 1 Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області на користь ОСОБА_6 5 972 грн 80 коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення в частині виплати заробітної плати за місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Державний пожежно-рятувальний загін № 1 Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області просить скасувати рішення суду апеляційної

інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись

на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 працював у Державному пожежно-рятувальному загоні №1 Управління Державної служби України з

8 лютого 2006 року на посаді начальника варти ППЧ -14 у с. Середньому Ужгородського РВ ГУМНС в Закарпатській області та був звільнений з роботи 25 серпня 2011 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

При звільненні з ОСОБА_6 було проведено розрахунок та виплату належних працівнику сум по заробітній платі.

Згідно із рішенням апеляційного суду Закарпатської області від

13 травня 2014 року позов Первинної профспілкової організації атестованих пожежних Ужгорода в інтересах ОСОБА_6 до Державного пожежно-рятувального загону №1 Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області про стягнення заборгованості по оплаті надурочної роботи задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_6 5 972 грн 80 коп. доплати за роботу в надурочний час та 1644 грн 16 коп. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Однак, вказане рішення апеляційного суду було виконано 8 серпня 2014 року, відповідно до відмітки Головного управління державної казначейської служби України у Закарпатській області.

Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За змістом пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі часткового задоволення позовних вимог працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд визначає розмір такого відшкодування з урахуванням розміру спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Тобто застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правом суду.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 13 травня

2014 року, із заявленої позивачем вимоги у сумі 12 510 грн 12 коп. було стягнуто 5 972 грн 80 коп. і така сума становить частку 47,74 % від загальної суми, яку позивач просив стягнути.

Із довідки про середню заробітну плату (дохід) із врахуванням середньоденної зарплати й кількості робочих днів вбачається, що середня місячна зарплата позивача становить суму в розмірі 2 358 грн.

Отже, задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, слід застосувати принцип співмірності в порівнянні із середнім заробітком з встановленням такого в розмірі 3 тис. грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що у порівнянні із середньомісячним заробітком 2 358 грн, задоволена судом сума заборгованості по оплаті надурочної роботи у сумі 5 972 грн 80 коп. є більшою в 2,23 рази, що на думку колегії суддів є істотною сумою для позивача у порівнянні з місячною зарплатою.

Правильно також було зазначено апеляційним судом, що нездійснення повного розрахунку при звільненні позивача, мало місце майже три роки, що є тривалим періодом для здійснення повного розрахунку.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанцій дотримався встановленого ст. 212 ЦПК України принципу оцінки доказів відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, з'ясував усі обставини справи та надав їм належну правову оцінку, тому судове рішення відповідає вимогам

ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Доводи касаційної скарги, стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваному рішенні, що не відноситься до компетенції суду касаційної інстанції, та не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, отже колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державного пожежно-рятувального загону № 1 управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

А.В. Маляренко

І.К. Парінова