РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/10486/15-ц

пр. № 2/759/4643/15

11 листопада 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Ярмощук К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17.07.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/4038/74/40321, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 56 000, 00 доларів США, а останній зобов'язався повернути наданий кредит в повному обсязі до 17.07.2026 року, та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 12,00 % річних. В подальшому між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №1 та додаткову угоду №2, відповідно до яких датою остаточного погашення кредиту встановлено 17.07.2036 року.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі надавши кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених договором, однак відповідач, скориставшись кредитними ресурсами, свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 21.04.2015 року утворився борг на суму 57 497, 95 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на 21.04.2015 року становить 1 279 581, 63 грн., та складається з: 50 509, 82 доларів США, що еквівалентно 1 124 065, 08 грн. - заборгованість по кредиту; 3 099, 93 доларів США, що еквівалентно 68 987, 04 грн. - заборгованість по відсоткам; 3 888, 20 доларів США, що еквівалентно 86 529, 51 грн. - пеня.

Відповідач повідомлявся письмовою вимогою про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, однак заборгованість погашено так і не було, у зв"язку з чим Банк вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений, у розумінні статті 74 ЦПК України, належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, а тому суд вважає за можливе слухати справу без участі відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі у їх сукупності та співставленні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.07.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/4038/74/40321, згідно якого позивач надав відповідачу кредит на суму 56 000, 00 доларів США. Кредит надано на строк по 17.07.2026 року (п. 1.2 кредитного договору) з процентною ставкою за користування кредитними коштами, що складає 12,0 % річних (п. 1.4 кредитного договору). Кредит надано позичальнику на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування (п. 3.1 кредитного договору).

Згідно п. 3.2 цього договору, надання кредиту може здійснюватися на розсуд банку шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів банком з позичкового рахунку позичальника на його поточний рахунок з можливістю: - на поточний рахунок позичальника;

- готівкою через касу банку; - шляхом оплати за письмовою заявою позичальника наданих останнім платіжних доручень. Факт видачі позичальнику кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку, станом на дату видачі кредитних коштів, а саме за 17.07.2006 року. Таким чином, банк виконав свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором, надавши позичальнику кредит у сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором.

Відповідно по п. 5.1 кредитного договору, позичальник зобов'язався здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора: (1) щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно Графіку погашення, протягом строку дії кредитного договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 17.07.2026 року; (2) щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, відсотки за фактичне користування кредитних коштів кредитора та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів.

За п. 6.5 кредитного договору, банк має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав позичальника, за умови попереднього (за 30 днів) повідомлення позичальника рекомендованим листом.

Відповідно до п. 9.1 кредитного договору, за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Також встановлено, що між банком та позичальником 27.08.2009 року було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, відповідно до умов якої позичальнику тимчасово, на період з 15.09.2009 по 15.08.2010 року встановлено кредитні канікули, внаслідок чого розмір щомісячного платежу позичальника зменшено відповідно до нового Графіку погашення, що є додатком до цього договору.

А 04.10.2010 року між позивачем та ОСОБА_2 (представником позичальника за довіреністю - ОСОБА_2.) було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до умов якої строк кредиту 120 календарних днів, внаслідок чого дата остаточного погашення - 17.07.2036 року, а також позичальнику тимчасово, на період з 15.10.2010 року до 14.10.2011 року встановлено відстрочку сплати процентів, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного платежу, відповідно до нового Графіку погашення.

Однак позичальник припинив належним чином виконувати свої грошові зобов'язання за кредитним договором, а саме - здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до Графіку погашення щомісячних платежів, внаслідок чого за кредитом виникла прострочена заборгованість, що станом на 21.04.2015 року становить 57 497, 95 доларів США, та складається з: 50 509, 82 доларів США - заборгованість по кредиту; 3 099, 93 доларів США - заборгованість по відсоткам; 3 888, 20 доларів США - пеня.

Також представником позивача доведено, що відповідачу 20.03.2015 року було направлено вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором за вих. № 114-0-0-00/15-23105, проте заборгованість так і не було погашено.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання свого грошового зобов'язання.

Стаття 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу щодо позики.

Як роз'яснено у п. 29 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2013 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення ст ст. 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене ст. 1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилося, є самостійним.

Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються зібраними по справі доказами, а тому підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що згідно висновку Верховного Суду України від 24.09.2014 року зробленого під час розгляду справи за № 6-145цс/14 вбачається можливість стягнення суми заборгованості в іноземній валюті, якщо сам кредитний договір укладений в такій.

Проте, відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Оскільки позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість в доларах США із наведенням розрахунків в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 21.04.2015 року, остання підлягає перерахунку враховуючи курс встановлений НБУ на день ухвалення рішення. 11.11.2015 року НБУ встановив офіційний курс на долар США - 22, 76 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене з відповідача підлягає стягненню кредитна заборгованість, яка станом на 21.04.2015 року, становить 57 497, 95 дол. США (яка складається з: заборгованості по кредиту - 50 509, 82 доларів США; заборгованості по відсоткам - 3 099, 93 доларів США; пені - 3 888, 20 доларів США), що за курсом НБУ на день розгляду справи становить 1 308 653 (один мільйон триста вісім тисяч шістсот п'ятдесят три) грн. 34 (тридцять чотири) коп.

Слід вказати і те, що згідно п. 7 Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору № 014/4038/74/40321 від 17.07.2006 року сторони домовились, що до всіх правовідносин, пов"язаних з укладенням та виконанням Кредитного договору, застосовується строк позовної давності тривалісттю у 70 років.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені наступні судові витрати по даній справі - судовий збір в розмірі 3654 грн. 00 коп. Зазначені витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 509, 525-527, 530, 610, 611, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.10, 59, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» борг за кредитним договором № 014/4038/74/40321 від 17.07.2006 року в розмірі 57 497 (п'ятдесят сім тисяч чотириста дев'яносто сім) доларів США 95 (дев'яносто п'ять) центів, що за курсом НБУ на день розгляду справи становить 1 308 653 (один мільйон триста вісім тисяч шістсот п'ятдесят три) грн. 34 (тридцять чотири) коп. та судові витрати по справі - судовий збір в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя