Справа № 540/929/15-ц
Номер провадження 2/540/291/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25.09.2015 року Машівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого-судді Ряднини В.М.,
за участю: секретаря Сизоненко Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс» про визнання недійсним договору та відшкодування збитків, -
в серпні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що через термінову потребу в грошах на розвиток бізнесу вона звернулася до відповідача, де її запевнили в можливості отримання позики на суму 100000 грн за умови попередньої сплати внеску в розмірі 7000 грн, як підтвердження платоспроможності. Після сплати внеску на рахунок відповідача, 13.11.2014 між нею та ТОВ "Графінресурс" було укладено договір №232850, за яким вона мала отримати кошти в сумі 100000 грн. протягом 3-5 днів. На час підпису договору вона вважала що підписує договір позики з фінансовою установою.
Оскільки в зазначений строк позивач коштів не отримала, звернувся до фахівців з права, які пояснили, що за спірним договором вона отримає не гроші в сумі 100000 грн в якості позики, а товар згідно додатку №1 і лише після офіційної реєстрації Учасником програми діяльності "Альянс-Україна" та в накопичувальному фонді з'явиться необхідна сума грошей. Кошти в сумі 7000 грн є одноразовим комісійним платежем, який нікуди не враховується.
Вважаючи що стала жертвою винахідливої шахрайської схеми та уклала спірний договір під впливом обману просить суд визнати укладений договір недійсним та стягнути з відповідача завдані матеріальні збитки у вигляді сплачених ТОВ «Гранфінресурс» винагороди за фактично не виконану роботу в сумі 7000 гривень.
В судове засідання відповідач не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суд не повідомляв, а тільки суду надав письмові заперечення, в яких заперечує проти задоволення позовних вимог.
В судове засідання від позивачки надійшла письмова заява в якій просить суд слухати справу без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
В зв'язку з неявкою сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними доказами та не проводити фіксування процесу записуючими пристроями.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Установлено, що 13.11.2014 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ "Гранфінресурс" було укладено договір № 232850 з додатками № 1 та № 2 до нього (а.с. 4-6), предметом якого є надання особі, що уклала Договір, послуги по адмініструванню системи придбання товару у групах на умовах діяльності програми "Альянс-Україна", яка базується на створенні груп учасників, метою яких є придбання бажаних товарів з розстроченням платежу.
Як убачається з копії банківської квитанції №3075252 (а.с.3) на виконання умов договору № 232850 позивачем на рахунок відповідача було сплачено 7000,00 грн одноразового комісійного внеску.
Згідно з п. 1.1 вищевказаного договору, адміністратор, за згодою учасника, зобов'язується вчинити від імені та за рахунок учасника певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, або відповідної суми у позику, в тому числі: сформувати реєстр учасників, організовувати та здійснити оплату товару на користь учасника або надати учаснику відповідну суму у позику.
Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2 договору, учасник в день підписання договору сплачує одноразовий комісійний внесок та адміністративний платіж, який сплачується не пізніше 15 календарних днів з моменту отримання дозволу; своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачує загальний платіж, який включає чистий внесок, за рахунок якого адміністратор здійснює оплату вартості товару чи надає відповідні суми у позику, та адміністративні витрати, що є платою за послуги адміністратора з організації діяльності програми.
Відповідно до ст. 4 договору, його укладено у двох примірниках, по одному для кожної із сторін. Цей договір не є поворотною фінансовою допомогою. Усі додатки до нього є його невід'ємною частиною. Підписання угоди є свідченням того, що сторони повністю розуміють її значення та умови, правові наслідки, що вона не носить характеру фіктивного або удаваного правочину, і що договірні умови є обов'язковими для виконання.
Згідно з п. 1.3 ст. 1 додатку № 2 до договору, його предметом є послуги з формування реєстру учасників програми, метою яких є придбання відповідної грошової суми зазначеної в Додатку №1.
Після вчасної сплати чергового загального платежу учасник набуває право брати участь у найближчому заході, коли фонд реєстру є достатнім (п. 4.1 ст. 4 додатку № 2). Конкретні умови отримання учасником заявленої суми визначені у ст. 5 цього додатку. Адміністратор гарантує учаснику надати обумовлену грошову суму за умови виконання останнім всіх умов договору і додатків до нього (ст. 12 додатку № 2).
Із умов договору вбачається, що позивач сплачувала зазначені кошти не за сам товар, тобто гроші, які вона бажала отримати, а за дозвіл отримати позику. Передбачувана позика сплачується із коштів учасників групи і ні договір, ні умови програми "Альянс Україна" не передбачають залучення власних коштів ПП.
З наведеного слідує, що предметом оспорюваної угоди є надання учаснику програми "Альянс Україна" адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою отримання заявленої до надання грошової суми.
Оплатні послуги адміністратора при виконанні споживачем всіх умов договору забезпечують не можливість, а реальне отримання останнім грошової суми за рахунок фонду реєстру, який формується з чистих внесків його та інших учасників, з наступним повним погашенням цієї суми своїми внесками.
До того ж при невиконанні цього обов'язку, настає відповідальність, передбачена ст. 9 додатку № 2.
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької діяльності є недійсними.
Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів із метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.
Такий висновок кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, висловлену при розгляді цивільної справи №6-161цс12.
Крім того, слід зазначити, що п. 3 ч.1 ст. 9 Закону "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" унормовано, що відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягає господарська діяльність, зокрема, із надання фінансових послуг.
Згідно з п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 1 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" під фінансовою установою слід розуміти юридичну особу, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги ( операції ), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.
Фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Такими фінансовими послугами, як зазначено у п.п. 2, 6, 11 ч. 1 ст. 4 цього ж Закону, вважаються довірче управління фінансовими активами, надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту та адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.
Водночас п. 4 ч. 1 ст. 34 даного Закону передбачено, що національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.
Здійснення такої діяльності дозволяється тільки після отримання відповідної ліценції (ч. 2 ст. 34 вказаного Закону), тобто для укладення договору з позивачем відповідач повинен був отримати у встановленому законом порядку відповідну ліцензію, а доказів наявності у відповідача права на надання фінансових послуг та такого виду діяльності суду надано не було.
Аналізуючи зібрані у справі докази, оскільки умови спірного договору про надання послуг є несправедливими та непрозорими й спрямовані на введення в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів із метою реалізації пірамідальної схеми, що згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» є нечесною підприємницькою практикою, спірний договір вчинений без відповідної ліцензії, а тому договір за № 232850 від 13.11.2014, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Гранфінресурс» слід визнати недійсним.
Оскільки спірний договір визнаний судом недійсним, виходячи з правових наслідків недійсності правочину, визначених абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7000 гривень на повернення внесених нею за договором платежів.
На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 487,20 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс» про визнання недійсним договору та відшкодування збитків задоволити.
Договір від 13 листопада 2014 року за № 232850 укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Гранфінресурс" визнати недійсним.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Гранфінресурс" на користь ОСОБА_1 внесені за договором кошти в сумі 7000 (сім тисяч) гривень.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Гранфінресурс" на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Машівським районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Машівського районного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач може оскаржити рішення суду до апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд Полтавської області, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду, а у разі відсутності особи у судовому засіданні - з дня отримання копії рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :