Справа № 654/1819/15-ц
Провадження №2/654/760/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року Голопристанський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сіянка В. М.

за участю секретаря Данилевич В. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Рибальчеської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Херсонське державне бюро технічної інвентаризації, про визнання недійсним свідоцтва про право власності та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08.06.2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Рибальчеської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.03.2008 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Рибальчеської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 23.01.2008 року № 4 про визнання права власності на житловий будинок № 119 по вул. Набережній в с. Рибальче Голопристанського району Херсонської області за ОСОБА_5, посилаючись на те, що 12.11.1999 року помер їх батько ОСОБА_6, який при житті заповів позивачці 40 % від належного майна, позивачу та ОСОБА_5 по 30 % від належного йому майна. У 2005 році ОСОБА_5 заселився до будинку за домовленістю між ним та позивачами на умовах тимчасового проживання. 10.06.2014 року ОСОБА_5 помер і при підготовці документів для прийняття спадщини було виявлено, що він у 2008 році, на підставі рішення виконавчого комітету Рибальчеської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 23.01.2008 року № 4 оформив свідоцтво про право власності на батьківський будинок № 119 по вул. Набережній в с. Рибальче Голопристанського району Херсонської області на праві особистої власності, позбавивши позивачів будь-яких прав на спадщину після смерті батьків. На підставі ст. ст. 1223, 1235 ЦК України просили задовольнити позов.

У судовому засіданні позивачі та їх представник ОСОБА_7 позов підтримали, наполягали на його задоволенні з підстав, зазначених у позові. Додатково позивачка пояснила, що в січні 2000 року після смерті батька переїхали жити до матері в будинок № 119 по вул. Набережній в с. Рибальче Голопристанського району Херсонської області, щоб доглядати за нею, а свою квартиру в м. Гола Пристань продала. У 2005 році на прохання брата ОСОБА_5 вона переїхала в інший будинок в с. Рибальче Голопристанського району, який собі придбала, а ОСОБА_5 залишився проживати разом з матірю, яка померла у 2007 році.

Представник відповідача ОСОБА_8 у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що рішенням виконавчого комітету Рибальчеської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 23.01.2008 року № 4 відповідач не заперечував проти оформлення за ОСОБА_5 права власності на будинок № 119 по вул. Набережній в с. Рибальче Голопристанського району Херсонської області, оскільки згідно по господарських книг саме ОСОБА_5 після смерті батьків рахувався головою господарства, а тому мав право на оформлення права власності на будинок, в якому він мешкав.

Представник третіх осіб (ОСОБА_6, ОСОБА_4 В.) у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що його довірителі успадкували будинок після смерті їхнього батька ОСОБА_5, якому будинок належав на праві власності, а позивачі не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті їхніх батьків (діда та баби третіх осіб). Більше того, спірний будинок не увійшов до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_9, оскільки не був за ними зареєстрований.

Третя особа (Херсонське державне бюро технічної інвентаризації) у судове засідання свого представника не направила, надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, оглянувши оригінали по господарських книг, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно книги по господарського обліку № 1 виконавчого комітету Рибальчеської сільської ради Голопристанського району Херсонської області за період з 1971 по 1973 роки сімя ОСОБА_9 складалася із голови господарства ОСОБА_6, його дружини ОСОБА_9 та двох їхніх синів: ОСОБА_5 та ОСОБА_2, які проживали в будинку, 1970 року побудови, на земельній ділянці 0,12 га (а. с. 70-72).

Згідно книги по господарського обліку № 1 виконавчого комітету Рибальчеської сільської ради Голопристанського району Херсонської області за період з 1996 по 2000 роки сімя ОСОБА_2 складалася із голови господарства ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_9, яка після смерті ОСОБА_6 рахувалася головою господарства, які проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1, 1970 року побудови, загальною площею 58 кв. м, на земельній ділянці 0,14 га (а. с. 67-69).

Згідно книги по господарського обліку № 1 виконавчого комітету Рибальчеської сільської ради Голопристанського району Херсонської області за період з 2006 по 2010 роки сімя ОСОБА_6 складалася із голови господарства ОСОБА_9 та її сина ОСОБА_5, який після смерті ОСОБА_9 рахувався головою господарства, які проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1, 1970 року побудови, загальною площею 58 кв. м, на земельній ділянці 0,14 га (73-75).

У силу статті 16 Закону України "Про власність" та частини першої статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС України), які були чинними на час виникнення правовідносин (побудови будинку), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

У відповідності до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 р. «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за вказаними Указом і постановою підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію.

Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Зазначений вище Указ втратив силу лише у 1988 році, відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 року N 8502-XI.

Таким чином на момент завершення будівництва (1970 рік) у ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виникло право спільної сумісної власності на будинок № 119 по вул. Набережній в с. Рибальче Голопристанського району Херсонської області, про що були зроблені відповідні записи у погосподарських книгах виконавчого комітету Рибальчеської сільської ради Голопристанського району Херсонської області та про що також свідчить рішення виконавчого комітету Рибальчеської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 11.01.2000 року № 6, яким право власності на зазначений будинок було визнано за ОСОБА_6 (а. с. 64).

31.07.1987 року ОСОБА_6 заповів все належне йому на момент смерті майно у наступних пропорціях: 40 % - доньці ОСОБА_1 і по 30 % синам: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а. с. 3).

12.11.1999 року ОСОБА_6 помер (а. с. 7).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 підтвердили пояснення позивачки про те, що остання після смерті батька у січні місяці 2000 року переїхала жити до матері в будинок № 119 по вул. Набережній в с. Рибальче Голопристанського району Херсонської області для догляду за матірю, де проживала до 2005 року, допоки в будинок не всилився її брат ОСОБА_5, і в 2005 році ОСОБА_1 з вказаного будинку виїхала, чого не заперечували сторони по справі.

У відповідності до статей 548, 549 ЦК УРСР (який діяв на момент смерті ОСОБА_6 В.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не подавали заяв про прийняття спадщини у встановленому порядку та не вступили в управління або володіння спадковим майном, то вони не прийняли спадщини після смерті їхнього батька ОСОБА_6

Натомість ОСОБА_9 та ОСОБА_1 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_6 увійшла 1/2 частки будинку № 119 по вул. Набережній в с. Рибальче Голопристанського району Херсонської області, а інша 1/2 частки цього ж будинку належала ОСОБА_9 на праві власності як співвласниці майна.

За заповітом ОСОБА_1 успадкувала 40 % від 1/2 частки вказаного будинку, що складає 1/5 частки всього будинку.

60 % від 1/2 частки вказаного будинку, що складає 3/10 частки всього будинку успадкували за законом в рівних частках (по 3/20 частки всього будинку) ОСОБА_1 та ОСОБА_9

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 його донька ОСОБА_1 успадкувала 7/20 частки всього будинку (1/5 + 3/20), а його дружина ОСОБА_9 успадкувала 3/20 частки всього будинку, а 10/20 частки всього будинку (1/2) належали їй на праві власності.

17.09.2007 року ОСОБА_9 померла (а. с. 66).

У відповідності до норм ст. ст. 1268, 1269 ЦК України після смерті ОСОБА_9 спадщину прийняв її син ОСОБА_5, як такий, що проживав із спадкодавцем на момент її смерті, про що сторони по справі не заперечували.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_9 у встановленому законом порядку не приймали.

У порядку спадкування до ОСОБА_5 перейшло право власності на 13/20 частки будинку № 119 по вул. Набережній в с. Рибальче Голопристанського району Херсонської області, а 7/20 частки цього ж будинку успадкувала ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6

Право власності у порядку спадкування сторонами належним чином не оформлялося.

23.01.2008 року виконавчим комітетом Рибальчеської сільської ради Голопристанського району Херсонської області було прийнято рішення № 4 про надання згоди на оформлення права власності на житловий будинок № 119 по вул. Набережній в с. Рибальче Голопристанського району Херсонської області за ОСОБА_5 згідно даних по господарських книг.

На підставі вище вказаного рішення виконавчий комітет Рибальчеської сільської ради Голопристанського району Херсонської області 17.03.2008 року видав свідоцтво про право власності на будинок № 119 по вул. Набережній в с. Рибальче Голопристанського району Херсонської області на імя ОСОБА_5, чим порушив норми чинного законодавства України, оскільки спірний будинок увійшов до спадкової маси після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_9, право власності на яке оформляється шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, в порядку, передбаченому главою 89 ЦК України, та не був новоствореним майном та порушує право ОСОБА_1 на оформлення права власності на успадковане нею майно після смерті батька, а тому таке свідоцтво підлягає визнанню недійсним.

10.06.2014 року ОСОБА_5 помер (а. с. 8) і після його смерті спадщину прийняли ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а. с. 27).

Позовні вимоги про зобовязання Херсонське державне бюро технічної інвентаризації скасувати реєстрацію права власності на спірний будинок задоволенню не підлягають, так як такі вимоги можуть бути предявлені лише до відповідача, а Херсонське державне бюро технічної інвентаризації приймає участь у справі я к третя особа та відповідно до Закону України від 01.07.2004 р. № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не органом, уповноваженим здійснювати (скасовувати) реєстрацію прав на нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 11, 12, 15, 16, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-66, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Рибальчеської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.03.2008 року, видане на підставі рішення виконавчого комітету Рибальчеської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 23.01.2008 року № 4 про визнання права власності на житловий будинок № 119 по вул. Набережній в с. Рибальче Голопристанського району Херсонської області за ОСОБА_5.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з виконавчого комітету Рибальчеської сільської ради Голопристанського району Херсонської області на користь ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Сіянко