Справа № 456/2046/15 Головуючий у 1 інстанції: Микитчин І.М.
Провадження № 22-ц/783/4514/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

в с т а н о в и л а :

ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року у відкритті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржила заявник ОСОБА_2

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та винести ухвалу, якою заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення задоволити. У разі неможливості задоволення такої заяви в межах апеляційного провадження, просить справу направити до Стрийського міськрайонного суду Львівської області для продовження розгляду. Вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою та упередженою, такою що суперечить вимогам діючого законодавства і порушує конституційні права особи на захист в суді. Зазначає, що суддя в своїй ухвалі посилається на вимоги ч.1 ст. 15 ЦПК України, яка не містить заборони розгляду місцевим судом справ окремого провадження, а навпаки ч. 3 даної статті в доповнення до ч.1, в якій передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних відносин, чітко зазначено, що суди розглядають справи, визначені у ч. 1 цієї статті в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Крім цього, зазначає, що вимогами п. 5 ч.2 ст. 234 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Також, зазначає, що заявниця зверталася з письмовою заявою до відділу ДРАЦС у Львівській області звідки отримала письмову відмову. Вказані відповідь і звернення знаходяться в іншому провадженні Стрийського міськрайонного суду, однак дії суду щодо відмови у відкритті провадження у справі, перешкодили їй надати необхідні докази.

В судове засідання заявник та представники заінтересованих осіб не з'явилися, причин неявки не повідомили, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що інтереси заявника у судовому засіданні захищав представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у відкриті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що ст.ст. 15 ч.1, 122 ч.2 п.1 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, - передбачено, що внесення змін у записи актів цивільного стану при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадяться органами реєстрації актів цивільного стану. Відмова органів реєстрації актів цивільного стану виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду. З матеріалів справи не видно, чи заявник зверталась до відповідного відділу реєстрації актів цивільного стану щодо внесення змін в актові записи про своє народження та шлюб та їй було відмовлено, а отже у неї виникло право звернення до суду. Окрім цього, відповідно до діючого законодавства, оскарження відмови органів реєстрації актів цивільного стану виправити або змінити запис до суду проводиться в порядку адміністративного судочинства. Крім цього, не можуть бути встановлені в судовому порядку факти, зокрема, щодо належності до певної національності.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи ж апеляційної скарги таких висновків не спростовують.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Пунктом першим частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. У випадках, встановлених пунктами 1, 3, 4, 9, 10 частини другої цієї статті, розгляд справ проводиться судом у складі одного судді і двох народних засідателів.

Крім цього, згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Також, з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, вбачається, таке: звернути увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 Цивільного Процесуального Кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав (наприклад, для вирішення питання про наявність права на спадщину у особи, яка законодавством України не віднесена до кола спадкоємців за законом).

Окрім цього із змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 7.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» вбачається таке:

П.2 Постанови: слід мати на увазі, що відповідно до ст.161 КпШС суд розглядає в порядку окремого провадження за правилами глави 36 ЦПК справи про встановлення неправильності записів при реєстрації в державних органах актів народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміни прізвища, імені та по батькові громадянина в тому разі, коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено заявникові у внесенні змін до записів у актах громадянського стану або коли з цього приводу є спір між заінтересованими особами (між заявником і особами, інтереси яких може зачепити зміна запису, оскільки у них, у зв'язку з цим, виникнуть певні обов'язки). За правилами глави 36 ЦПК судами розглядаються також заяви про анулювання поновлених або повторно складених актів громадянського стану у разі виявлення первинних записів (ст.161-1 КпШС). Заява про анулювання поновленого або повторно складеного актового запису приймається до провадження суду, коли заявник звертався з такою заявою до органу реєстрації актів громадянського стану і йому відмовлено в анулюванні цього запису за висновком Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, виконавчого комітету обласної, Київської чи Севастопольської міських Рад народних депутатів, а також коли є спір між заінтересованими особами. Відмова органу реєстрації актів громадянського стану в реєстрації акту громадянського стану, в тому числі у зміні прізвища, імені та по батькові (ст.9 Закону України "Про органи реєстрації актів громадянського стану") може бути оскаржена в суд у порядку, встановленому для оскарження неправомірних дій органів державного управління, що ущемляють права громадян, після оскарження цих дій до вищестоящого органу. Справи про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану або про його анулювання підсудні районним (міським) судам за місцем проживання заявника.

П. 3 Постанови: судам належить враховувати, що відповідно до ст.19 Закону "Про органи реєстрації актів громадянського стану" реєстрація народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміни прізвища, імені та по батькові провадиться органами реєстрації актів громадянського стану в книгах спеціального зразка, які є єдиними доказами засвідчених у них фактів. Крім цього Закону, порядок реєстрації актів громадянського стану встановлюється Правилами, які затверджуються Міністерством юстиції України. Згідно з цим Законом і Правилами суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). З такими заявами до суду можуть звертатися особи, щодо яких складено актовий запис; батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники - щодо актових записів, які стосуються неповнолітніх дітей, а у передбачених законодавством випадках і самі неповнолітні, які досягли 16 років; опікуни громадян, визнаних судом недієздатними, а щодо актових записів померлих - особи, які входять до кола їх спадкоємців. При відмові у поновленні актового запису заінтересована особа згідно з правилами глави 37 ЦПК може звернутися до суду із заявою про встановлення факту реєстрації відповідного актового запису. У тих випадках, коли акт громадянського стану зареєстровано в компетентних іноземних органах, встановлення неправильності запису або анулювання цього акту може провадитися з додержанням вимог ст.203 КпШС тільки відповідно до законодавства держави, на території якої складено запис (це не стосується територій, що увійшли до складу України - ч.3 ст.6 КпШС).

П. 7 Постанови: при розгляді справ про встановлення неправильності в актовому записі про народження суди мають враховувати, що він зокрема повинен містити відомості про національність і громадянство батьків, а якщо їх не було внесено - актовий запис має бути доповнено. У разі, коли мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини провадиться за прізвищем матері, а ім'я, по батькові за бажанням матері, запис про громадянство і національність батька за громадянством і національністю матері. Такі дані можуть бути внесені до актового запису за заявою матері або повнолітньої дитини. Якщо до свідоцтва про народження внесено записи, не передбачені Положенням "Про свідоцтво про народження", затвердженим постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-12, або іншими законодавчими актами України, суд може розглянути заяву про визнання неправильності цих записів за правилами глави 36 ЦПК. Питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. При вирішенні питання щодо неправильності запису про національність батьків слід враховувати, що згідно з Указом Президента України від 31 грудня 1991 року N 24/91 "Про порядок зміни громадянами України національності" у паспорт громадянина вносяться відомості про національність відповідно до національності одного з батьків.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася в суд з заявою та просила: встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що її мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Суховоля, Бродівського району, Львівської області за національністю є полька; встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка с. Суховоля, Бродівського району, Львівської області за національністю є полька; - зобовязати відділ ДРАЦС по м. Стрию РС Стрийського МРУЮ у Львівській області внести зміни в актовий запис про народження № 38 від 27.11.1971 року, складений Суховільською сільською радою Бродівського району, Львівської області на ОСОБА_5 а саме, в графі національність матері вказати національність Полька, в графі дата народження матері вказати ІНФОРМАЦІЯ_1; - зобовязати відділ ДРАЦС по м. Стрию РС Стрийського МРУЮ у Львівській області внести зміни в актовий запис про шлюб № 17 від 12.10.1991 року, складений Суховільською сільською радою Бродівського району, Львівської області на ОСОБА_5 та ОСОБА_3, а саме, в графі національність нареченої вказати Полька. Встановлення таких фактів, як вбачається із змісту заяви необхідне заявнику для відновлення та документального підтвердження своєї дійсної національності.

Зважаючи на наведені норми закону та їх роз'яснення, вимоги заяви та підстави звернення із такою, колегія суддів вважає, що висновки суду підставні, доводи ж апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Дійсно у період дії ЦПК України 1963 року, розгляд справи про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану було передбачено в порядку окремого провадження (глава 36 ЦПК України 1963 року). Однак, на даний час, норми, які б дозволяли розгляд справ такої категорії в порядку цивільного судочинства в порядку окремого провадження (зокрема і у формі встановлення фактів, що мають юридичне значення), - відсутні. Крім цього, питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних органів реєстрації актів цивільного стану чи їх посадових осіб, як суб'єктів владних повноважень, зокрема, і що стосується питань внесення змін, виправлень, тощо у акти цивільного стану відноситься до компетенції адміністративних судів, як адміністративних спорів.

Про те, що між заявником та вказаними ним заінтересованими особами виник адміністративний спір із питань встановлення неправильності запису в актах цивільного (громадянського) стану, свідчить і той факт, що дві із вимог заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення сформульовані як вимоги про зобов'язання заінтересованих осіб вчинити певні дії.

Зважаючи на наведене доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими, а саму скаргу - відхилити, ухвалу ж суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник