АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/6669/15 Головуючий: 1 інстанції
Справа: №646/8068/15-ц Шуліка Ю.В.
Категорія: відшкодування збитків Доповідач: Даниленко В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Швецової Л.А., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Каменської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради Харківської області на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 липня 2015 року у цивільній справі за позовом Харківської міської ради Харківської області до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку), -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року Харківська міська рада Харківської області, як представник територіальної громади м. Харкова, звернулась до суду з позовом, у якому вказувала на те, що 17 лютого 2011 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI, який згідно з його преамбулою покликаний встановити правові та організаційні основи містобудівної діяльності та забезпечити сталий розвиток територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Цей Закон набрав чинності з дня його опублікування 12.03.2011 року.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (надалі за текстом - Закон № 3038-VI ) замовник об'єкта будівництва зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Зазначеним Законом встановлено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Згідно з ч. 1. ст. 40 Закону № 3038-VI порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

На виконання вимог наведеного Закону рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 09.11.2011 року № 804 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, з подальшими змінами, внесеними рішенням виконкому від 22.05.2013 року № 319 (надалі: Порядок), який містить механізм залучення замовників до пайової участі у розвитку інфраструктури міста, порядок укладення відповідних договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску.

Вказаний Порядок був прийнятий та оприлюднений Харківською міською радою у відповідності до вимог ст. 22 Закону України «Про інформацію», а саме на офіційному сайті Харківської міської ради, на офіційному сайті комунального підприємства «Харківській міській інформаційний центр» та у газеті «Харьковские известия», тому відповідно до норм ч. 1 ст. 144 Конституції України є нормативно-правовим актом, обов'язковим до виконання на території м. Харкова.

Згідно положень пункту 1 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 № 45, будівництво - це нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення діючих підприємств, реставрація та капітальний ремонт об'єктів будівництва. Також визначено, що об'єкт будівництва - це будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Відповідно до пункту 1.6 Порядку під будівництвом слід розуміти - нове будівництво, реконструкцію, реабілітацію, капітальний ремонт та технічне переоснащення об'єктів будівництва, а під об'єктами будівництва - будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення та їх комплекси.

Згідно з пунктом 1.5 Порядку пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету міста Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова

Залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Для укладення такого договору замовник зобов'язаний звернутися з відповідною заявою до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради не пізніше, ніж за 30 календарних днів до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Таким чином, положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в розумінні ст. 4 ЦК України є законом (актом цивільного законодавства), яким встановлено обов'язок певного кола суб'єктів - замовників будівництва - звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування для укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Згідно зі ст. 1 Закону № 3038-VI замовником є фізична або юридична особа, що має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала у встановленому законодавством порядку відповідну заяву.

Відповідно до ст. 2 Закону під забудовою територій слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, будівництво об'єктів, реконструкцію існуючої забудови та територій.

Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області 06.08.2014 року за № ХК 12, завершено реконструкцію житлової квартири АДРЕСА_1 під підприємство комерційного призначення та прийнято цей об'єкт будівництва в експлуатацію.

Замовником будівництва за даною декларацією є відповідачка по справі - ОСОБА_2.

Відповідно до приписів частини 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва:

1)Об'єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів;

2)будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення;

3)будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла; індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках;

4)об'єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів;

5)об'єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об'єктів соціальної інфраструктури;

6)об'єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру;

7)об'єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів;

8)об'єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об'єктів енергетики, зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу);

9)об'єктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків.

Жоден з перелічених пунктів не має відношення до об'єкта будівництва, прийнятого в експлуатацію на підставі декларації за № ХК 12 від 06.08.2014 року.

Таким чином замовник цього будівництва ОСОБА_2 має в повній мірі виконувати обов'язки щодо пайової участі у розвитку інфраструктури міста.

Однак, визначений Законом та Порядком обов'язок відповідачкою ОСОБА_2 не виконано та не укладено з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста до прийняття вищевказаного об'єкт будівництва в експлуатацію.

Враховуючи встановлення факту реконструкції та введення об'єкта в експлуатацію без укладення договору про пайову участь забудовника у розвитку інфраструктури м. Харкова управлінням соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на адресу гр. ОСОБА_2 було направлено лист-повідомлення від 22.09.2014 року за № 458/0/114-14 про необхідність укладення відповідного договору. Однак, відповідь останньої на вказаний лист протягом встановленого строку до управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради не надходила. У зв'язку з ухиленням замовника від виконання вимог, вказаних у листі-повідомленні, Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради було підготовлено та надіслано замовнику реконструкції ОСОБА_2 рекомендованим поштовим відправленням підписаний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова в 2-х примірниках з додатками (пропозиція про укладення договору від 09.12.2014 року № 572/0/114-14). Проте, відповіді від замовника ОСОБА_2 про прийняття або не прийняття запропонованих їй умов договору Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради також не отримав.

Такими діями забудовника порушуються права та інтереси територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради на отримання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій та будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» після набуття права на земельну ділянку замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, державними стандартами і правилами, крім винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно п. 2 Порядку виконання підготовчих робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466 «Про деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», підготовчі роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію, а також після подання Держархбудінспекції або її територіальному органу повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, крім винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень, або отримання зареєстрованої декларації про початок виконання підготовчих робіт.

Враховуючи викладене, у органів місцевого самоврядування відсутні повноваження щодо здійснення державного архітектурно-будівельний контролю та нагляду за будівництвом, у зв'язку з чим Харківській міській раді не було відомо ні про початок виконання відповідачкою ОСОБА_2 будівельних робіт ні про хід виконання цих робіт.

Вказані положення чинного законодавства позбавили Харківську міську раду та її виконавчі органи можливості самостійно чи в судовому порядку залучити замовника будівництва до пайової участі у розвитку інфраструктури міста до введення об'єкта будівництва в експлуатацію, як це передбачено положеннями статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до наведених положень Закону № 3038-VI Харківська міська рада вправі вимагати від всіх замовників будівництва на території міста Харкова належного виконання вимог цього Закону, зокрема, щодо пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста.

Таким чином, унаслідок не укладення замовником будівництва ОСОБА_2 договору пайової участі у розвитку інфраструктури міста та невиконання зобов'язань, що прямо встановлені Законом, Харківській міській раді заподіяно збитків у вигляді неодержаних доходів, оскільки у разі б належного виконання замовником будівництва передбаченого законом обов'язку щодо звернення до органу місцевого самоврядування для укладення відповідного договору, Харківська міська рада беззаперечно отримала б кошти пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова у порядку та розмірах передбачених чинним законодавством.

При цьому, з метою попередження збитків Харківською міською радою було вжито всіх заходів направлених на одержання від гр. ОСОБА_2 коштів пайової участі.

Порядком пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова визначено механізм залучення замовників до пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова в разі ухилення від укладання договору пайової участі. Вказане питання врегульовано розділом 5 Порядку.

Так, відповідно до пункту 5.1. Порядку в разі встановлення факту будівництва та введення об'єкта до експлуатації без укладення договору про пайову участь забудовника у розвитку інфраструктури м. Харкова Департамент економіки та комунального майна у десятиденний термін з дня встановлення такого факту, надсилає замовнику будівництва рекомендованим поштовим відправленням лист - повідомлення про необхідність укладення відповідного договору.

У листі-повідомленні Департамент економіки та комунального майна повідомляє про порядок укладення договору про пайову участь, про строк у який замовник має вжити передбачених Порядком заходів щодо добровільного укладення договору, та про передбачену цим Порядком відповідальність за ухилення від укладання такого договору.

У разі ухилення замовника від виконання вимог, вказаних у листі-повідомленні щодо укладання договору пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова у добровільному порядку, Департамент економіки та комунального майна на підставі наявної інформації та у відповідності до цього Порядку проводить розрахунок величини пайової участі замовника у розвитку інфраструктури.

Розрахунок величини пайової участі здійснюється на підставі загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта згідно зведеного кошторисного розрахунку, а у разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами та правилами, вона визначається виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості.

Оскільки до Харківської міської ради не було надано документів про кошторисну вартість будівництва об'єкта, проведеного відповідачкою ОСОБА_2, Департаментом економіки та комунального майна розрахунок величини вартості будівництва здійснено на підставі наявних в декларації показників загальної площі завершеного будівництвом об'єкта містобудування та показників опосередкованої вартості будівництв, встановлених наказами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за відповідний квартал на відповідній території.

Згідно проведеного Департаментом економіки та комунального майна розрахунку кошторисна вартість реконструкції житлової квартири АДРЕСА_1, загальною площею 51,2 кв.м. під підприємство комерційного призначення, яка була прийнята в експлуатацію на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ХК 12 від 06.08.2014 року становить 520 192,00 гривень.

Розмір пайової участі, що підлягала б перерахуванню до місцевого бюджету, становить 10 % від вищевказаного розміру кошторисної вартості будівництва, тобто 57 221,12 грн.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що Харківською міською радою та її виконавчими органами було повною мірою використані всі доступні правові важелі для уникнення збитків (укладення договору пайової участі та одержання від замовника будівництва коштів пайового внеску), які відповідачкою ОСОБА_2 були проігноровані, Харківська міська рада просила суд на підставі ст.ст. 2, 7, 10, 27 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 2, 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 3, 11, 14,16, 22, 623 ЦК України стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача завдані збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) в загальному розмірі 57 221,12 грн.

У судовому засіданні представник позивача - Харківської міської ради Харківської області підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 липня 2015 року в задоволенні заявлених Харківською міською радою Харківської області позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням районного суду, Харківська міська рада Харківської області в апеляційній скарзі просить скасувати це судове рішення та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цивільно-правового спору по суті.

Зокрема, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, не правильно застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а тому безпідставно відмовив у задоволенні заявлених Харківською міською радою позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_2 у своїх письмових запереченнях на подану позивачем апеляційну скаргу просить її відхилити, а рішення суду першої інстанції, ухвалене по справі, залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Харківської міської ради Харківської області підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущений строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, в даному випадку ухвалене судом першої інстанції у справі рішення не відповідає зазначеним вимогам процесуального закону.

Відмовляючи в задоволенні заявлених Харківською міською радою Харківської області позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту - м. Харкова між сторонами цивільно-правового спору не укладався, доказів, які б свідчили про отримання відповідачкою ОСОБА_2 пропозиції на укладення такого договору та відмову від його укладення, позивачем не представлено, а відтак у останньої не виникло зобов'язань щодо пайової участі у розвитку інфраструктури міста.

Однак, із таким висновком районного суду судова колегія погодитися не може, оскільки цей висновок є помилковим та таким, що не ґрунтується на законі.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Таким чином, з урахуванням зазначених норм законодавства слід зазначити, що в порядку цивільного судочинства захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права.

Як встановлено по справі, відповідачці ОСОБА_2 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1.

Зазначена обставина представником позивача - Харківської міської ради Харківської області визнається й не заперечується.

По справі також встановлено, що в лютому 2014 року на підставі проектної документації та Декларації про початок виконання будівельних робіт № ХК 11, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Харківській області 18.02.2014 року, відповідачка ОСОБА_2 розпочала реконструкцію належної їй квартири під підприємство комерційного призначення.

Згідно Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області 06.08.2014 року за № ХК 12, реконструкція належної відповідачці ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1, під підприємство комерційного призначення, а саме: приміщення № 63-1, 36-2,63-3, 63-4, 63-6, 63-7, загальною площею 51,2 кв.м., замовником якої була ОСОБА_2, вважається закінченим будівництвом, а об'єкт готовим до експлуатації (а.с. 18-21).

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначаються Законом України «Про врегулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Поняття замовника будівництва визначено законодавцем у п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до вказаної правової норми замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Визначення поняття замовника будівництва також міститься в пункті 1.6 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року № 804, зі змінами внесеними рішенням від 22.05.2013 року № 319, яким встановлено, що замовником будівництва є фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку (ділянки) та яка має намір здійснювати будівництво або змінити об'єкт будівництва, у тому числі під час проведення будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів та фундаментів у плані об'єкта будівництва.

За змістом вказаних норм матеріального права обов'язковою умовою для виникнення у сторін правовідносин щодо пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова є наявність у замовника будівництва у власності чи користуванні земельної ділянки.

Положеннями ст. 79 Земельного кодексу України надано визначення поняттю «земельна ділянка» - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

За приписами частин 1 та 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування..

Частинами 1 та 2 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Такі ж правила набуття права на земельну ділянку встановлені й статтею 377 ЦК України, за змістом якої до особи, що набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Разом із тим, як вбачається з матеріалів цивільної справи, вони не містять жодних об'єктивних, належних та допустимих, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження того, що відповідачка ОСОБА_2, придбавши у приватну власність квартиру АДРЕСА_1, набула право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташований цей будинок, та перебуває у будь-яких правовідносинах з питань землекористування за вказаною адресою з Харківською міською радою.

Не представлено таких доказів позивачем - Харківською міською радою Харківської області й до суду апеляційної інстанції.

Більш того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача не заперечував того факту, що відповідачка ОСОБА_2 не є власником чи землекористувачем земельної ділянки, на якій розташований зазначений вище багатоквартирний житловий будинок, та реконструюючи належне їй жиле приміщення під підприємство комерційного призначення забудову земельної ділянки не здійснювала.

При цьому, судова колегія звертає увагу й на те, що в силу приписів земельного законодавства відповідачка ОСОБА_2 взагалі не може мати на праві власності або користування земельну ділянку для обслуговування своїх реконструйованих нежитлових приміщень комерційного призначення, вбудованих у багатоповерхову будівлю, оскільки надання в оренду або у власність земельної ділянки для обслуговування вбудованого чи прибудованого приміщення в багатоповерховому будинку в принципі є неможливим, позаяк неможливо створити об'єкт земельних відносин - земельну ділянку, не порушуючи єдиний комплекс нерухомого майна, - виділити приміщення будинку як окрему будівлю та надати йому окрему адресу, яка необхідна для визначення місця розташування земельної ділянки, як складової поняття «земельна ділянка».

Таким чином, враховуючи наведене вище, слід визнати, що відповідачка ОСОБА_2, здійснюючи реконструкцію належної їй квартири АДРЕСА_1, в нежитлові приміщення комерційного призначення, не могла набути статусу замовника будівництва у розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року № 80, з наступними змінами, а відтак і бути суб'єктом правовідносин щодо пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури цього населеного пункту, як те передбачено ст. 40 Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності».

Однак, суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, вказані норми матеріального права, що регулюють виниклі між сторонами спору цивільні правовідносини, залишив поза увагою, в зв'язку з чим помилково послався на відсутність укладеного між сторонами договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, як на підставу для відмови в задоволенні заявлених Харківською міською радою позовних вимог.

За таких обставин, з огляду на викладене, оскаржуване рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 липня 2015 року, ухвалене по справі, не може бути визнане законним і обґрунтованим, а тому судова колегія вважає за необхідне на підставі п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасувати це судове рішення та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявлених позивачем - Харківською міською радою Харківської області вимог за їх недоведеністю та безпідставністю.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, та керуючись ст.ст. 15, 16, 377 ЦК України, ст.ст. 79, 83, 116, 120, 125 ЗК України, ст.ст. 1, 40 Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності», Порядком пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженим рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 09.11.2011 року № 804, з подальшими змінами, внесеними рішенням виконкому Харківської міської ради Харківської області від 22.05.2013 року № 319, ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 58, 59, 60, 61, 213, 214, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради Харківської області - задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 липня 2015 року - скасувати.

У задоволенні позову Харківської міської ради Харківської області до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку) - відмовити за його безпідставністю.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів із дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: