УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В.,Мартинюка В.І.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до приватної фірми «Арго» про розірвання договору та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_11, який діє в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, на рішення Апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ними та відповідачем укладено договори про спільну діяльність, відповідно до умов яких відповідач отримав у користування земельні ділянки позивачів, але плата за це була занижена, відповідач від укладення та державної реєстрації договорів оренди цих ділянок ухиляється.

З урахуванням наведеного, просили суд розірвати договори про спільну діяльність і стягнути з відповідача частку прибутку від спільної діяльності.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2014 року позовні вимоги задоволено. Розірвано договори про спільну діяльність, укладені 06 листопада 2013 року приватною фірмою «Арго», а саме: договір № 92 з ОСОБА_6, договір № 47 з ОСОБА_7, договір № 75 з ОСОБА_8, договір № 87 з ОСОБА_9, договір № 35 з ОСОБА_10

Стягнуто з приватної фірми «Арго» на користь ОСОБА_6 частку прибутку від спільної діяльності в розмірі 2 241,18 грн, судові витрати в розмірі 487,20 грн, а всього - 2 728,38 грн.

Стягнуто з приватної фірми «Арго» на користь ОСОБА_7 частку прибутку від спільної діяльності в розмірі 4 474,49 грн, судові витрати в розмірі 487,20 грн, а всього - 4 961,69 грн.

Стягнуто з приватної фірми «Арго» на користь ОСОБА_8 частку прибутку від спільної діяльності в розмірі 2 191,11 грн, судові витрати в розмірі 487,20 грн, а всього - 2 678,31 грн.

Стягнуто з приватної фірми «Арго» на користь ОСОБА_9 частку прибутку від спільної діяльності в розмірі 2 222,17 грн, судові витрати в розмірі 487,20 грн, а всього - 2 709,37 грн.

Стягнуто з приватної фірми «Арго» на користь ОСОБА_10 частку прибутку від спільної діяльності в розмірі 2 197,67 грн, судові витрати в розмірі 487,20 грн, а всього - 2 684,87 грн.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявники порушують питання про скасування рішення Апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2014 року та залишення в силі рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2014 року, змінивши його в частині розподілу судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оспорювані договори були укладені без дотримання балансу інтересів сторін, на невигідних для позивачів умовах, позивачі були позбавлені того, на що вони розраховували при укладенні договору, а саме, відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо організації нотаріального посвідчення договорів та щодо своєчасних і у належному розмірі виплат за користування чужим майном.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що доказів, які б підтверджували, що відповідачем умови договору виконуються неналежно, чи суперечать цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, позивачами суду надано не було, а також позивачі не надали суду належних та допустимих доказів про наявність протиправних дій з боку відповідача відносно них та щодо заподіяння їм матеріальних збитків внаслідок невиконання договорів про спільну діяльність.

Проте із такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2003 році між позивачами та відповідачем було укладено договори оренди земельної ділянки терміном на п'ять років, що підтверджується договорами.

06 листопада 2013 року між позивачами та приватною фірмою «Арго» було укладено договори про спільну діяльність, які в органах ДПІ не були зареєстровані, а саме: договір № 92 із ОСОБА_6, договір № 47 із ОСОБА_7, договір № 75 із ОСОБА_8, договір № 87 із ОСОБА_9, договір № 35 із ОСОБА_10, що підтверджується договорами, актами прийому-передачі.

У січні та травні 2014 року позивачі звертались до відповідача із письмовими заявами про припинення зазначених вище догорів про спільну діяльність, що підтверджується зверненнями, конвертами з відмітками пошти.

Відповідно до ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладників учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладників учасників.

Згідно зі ст. 1133 ЦК України вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання.

За п. 4 ч. 1 ст. 1141 ЦК України у разі відмови учасника від подальшої участі у договорі простого товариства або розірвання договору на вимогу одного з учасників, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників договір простого товариства припиняється.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 12.3 оспорюваних договорів про спільну діяльність дані договори припиняються в порядку та на умовах, що визначені у ст. 1141 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачами на адресу ПП «Арго» направлялися повідомлення про відмову від подальшої участі у відповідних договорах про спільну діяльність з підстави, передбаченої п. 4 ст. 1141 ЦК України (а.с. 14, 41, 68, 90, 112).

Апеляційний суд, на зазначені обставини уваги не звернув, не в повній мірі з'ясував обставини справи, не визначився з характером спірних правовідносин, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Допущені апеляційним судом неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, тому рішення суду апеляційної інстанції на підставі частини другої ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_11, який діє в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді:О.В. Кадєтова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук