Провадження № 22-ц/783/3605/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" на заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 02 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" про відновлення незаконно змінених істотних умов праці, нарахування та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 02 лютого 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано Державне підприємство "Український державний геологорозвідувальний інститут" відновити ОСОБА_2 змінені істотні умови праці, зокрема нарахування заробітної плати на умовах неповного робочого тижня в розмірі 0,6 посадового окладу на місяць в період з 05 квітня 2011 року до 19 березня 2012 року за час дії наказу №5 від 31 січня 2011 року.

Зобов'язано Державне підприємство "Український державний геологорозвідувальний інститут" здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_2 різницю в окладі між нарахованою та фактично виплаченою заробітною платою за період з 05 квітня 2011 року до 19 березня 2012 року (з відрахуванням обов'язкових податків та зборів, у тому числі помісячно та у пенсійний фонд).

Стягнуто з Державний підприємство "Український державний геологорозвідувальний інститут" в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Додатковим рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10 червня 2015 року зобов'язано Державне підприємство "Український державний геологорозвідувальний інститут" здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_2 різницю в окладі між нарахованою та фактично виплаченою заробітною платою у розмірі 26 225 грн. за період з 05 квітня 2011 року до 19 березня 2012 року (з відрахуванням обов'язкових податків та зборів, у тому числі помісячно та у пенсійний фонд).

Заочне рішення суду оскаржив відповідач ДП "Український державний геологорозвідувальний інститут".

В апеляційній скарзі посилається на те, що задовольняючи позов стосовно відновлення порушених трудових прав позивачки за період з 05 квітня 2011 року по 16 січня 2012 року, не взято до уваги те, що позивачкою пропущено 3-х місячний строк звернення до суду за захистом порушеного трудового права встановлений у ст. 233 КЗпП України.

Зазначає, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16.01.2012 року у справі за позовом іншого працівника Львівського відділення ДП УкрДГІ до ЛВ УкрДГРІ наказ ЛВ УкрДГРІ від 31 січня 2011 року №5 скасовано. Предметом розгляду у цій справі в частині вимог про скасування наказу ЛВ УкрДГРІ від 31 січня 2011 року №5 є виключно спір між позивачем, як працівником, та відповідачем з приводу порушення індивідуальних трудових прав у частині, яка стосується виключно позивача і випливає з трудових правовідносин, в яких перебував позивач з відповідачем, а тому дані рішення не можуть мати преюдицію відповідно до ст. 61 ЦПК України, оскільки ухвалено між іншими учасниками трудових правовідносин.

Зазначає, що в мотивувальній частині рішення від 02 лютого 2015 року судом першої інстанції зазначено матеріальну норму ст. 235 КЗпП України на підставі якої вирішено справу, яка не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки дана стаття передбачає виплату середнього заробітку працівнику у зазначеному переліку випадків, який є вичерпним і не передбачає виплати різниці в окладі за час вимушеного прогулу в умовах неповного робочого часу при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

Просить заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 02 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 щодо заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно установлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 працювала у Львівському відділенні Українського державного геологорозвідувального інституту (ЛВ УкрДГРІ) на посаді завідувача сектором літолого-стратиграфічних досліджень відділу регіональної геології з 1984 р. по 02 липня 2012 року.

Згідно з наказом в.о. директора Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» від 05 березня 2012 року №11, Львівське відділення Укр ДГІ ліквідовано з 01 липня 2012 року.

На підставі наказу від 31 січня 2011 року №5 «Про роботу ЛВ Укр ДГРІ на умовах неповного робочого дня» ОСОБА_2 та іншим працівникам починаючи з 05 квітня 2011 року і до покращення фінансового стану відділення, було встановлено неповний робочий тиждень з виплатою 0,2 ставки.

Рішенням Личаківського районного суду Львівської області від 03 червня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 січня 2012 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» наказ Львівського відділення ДП Укр ДГІ від 31 січня 2011 року №5 скасовано.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано зобов'язав відповідача відновити ОСОБА_2 змінені істотні умова праці, зокрема нарахування заробітної плати на умовах неповного робочого тижня в розмірі 0,6 посадового окладу на місяць в період з 05 квітня 2011 року до 19 березня 2012 року (на час дії наказу №5 від 31 січня 2011 року) а додатковим рішенням від 10 червня 2015 року, суд зобов'язав відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 різницю в окладі між нарахованою та фактично виплаченою заробітною платою у розмірі 26225 гривень за вказаний період.

Посилання апелянта на пропуск позивачем тримісячного строку звернення до суду, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Згідно матеріалів справи, в період з 05.04.2011 року по 16 .01.2012 року позивач замість того, щоб працювати три робочих дні в тиждень, працювала один робочий день в тиждень, тобто, зважаючи на скасування наказу № 5 від 31.01.2011 року, за вищезазначений період, не з вини позивача мав місце вимушений прогул, і за два робочих дні в тиждень позивачеві не нараховувалася заробітна плата, право на яку позивач мала. Тому, незалежно від того, чи було здійснено відповідачем нарахування заробітної плати позивачеві за два дні кожного тижня, у зв'язку з скасуванням вищезазначеного наказу, позивач мала право звернутися до суду з позовом про нарахування і виплату їй заробітної плати за два дні вимушеного прогулу кожного тижня, в період з 05.04.2011 року по 16.01.2012 року включно.

Рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 (справа № 1-13/2013 р) встановлено, що: під заробітною платою, що належить працівникові, або за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. І цим рішенням було вирішено, що у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством. Отже, зважаючи на вищенаведене, доводи апелянта щодо пропуску позивачем 3-х місячного строку звернення до суду за захистом порушеного трудового права, встановленого у ст. 233 КЗпП України, також не можуть бути прийняті до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Український державний геологорозвідувальний інститут" відхилити.

Заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 02 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

ОСОБА_4