АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8801/15 Справа № 191/562/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Гречко Ю. В. Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Петренко І.О.,

при секретарі: Безрукавому Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з таким позовом, посилаючись на те, що 01 листопада 2007 року між ним та відповідачкою був укладений договір про іпотечний кредит, згідно якого відповідачка отримала грошові кошти в розмірі 98000 грн. на придбання квартири за договором купівлі-продажу строком на 12 років з терміном остаточного погашення не пізніше 31 жовтня 2019 року та в забезпечення належного виконання умов цього договору між сторонами 01 листопада 2007 року був укладений іпотечний договір, за яким предметом іпотеки є нерухоме майно у вигляді кооперативної квартири АДРЕСА_1, вартість якої визначена сторонами шляхом проведення його оцінки суб'єктом оціночної діяльності і згідно звіту про експертизу станом на 01 листопада 2007 року становить 126490 грн., але відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконує, у зв'язку з чим рішенням Синельниківського міськроайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року з неї стягнуто заборгованість за кредитним договором і станом на час подання позовної заяви до суду її заборгованість становить 25991,50 грн., а вартість заставленого майна згідно з оцінкою ФОП ОСОБА_3 складає 162070 грн., тому позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки - вищезазначену квартиру в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит шляхом продажу банком від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві за початковою ціною не менше 162070 грн. з наданням позивачу права отримувати будь-які документи, необхідні для продажу майна, на період реалізації предмета іпотеки передати його в управління банку, виселити відповідачку із вищезазначеної квартири та стягнути з неї судові витрати по справі в розмірі 503,52 грн. і витрати, проведені на оцінку майна, в розмірі 2000 грн..

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Державний Ощадний банк України" просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення заявлених ним позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому.

Судом встановлено, що 01 листопада 2007 року за договором про іпотечний кредит відповідачка отримала у позивача кредит в розмірі 98 000 грн. на придбання квартири строком на 12 років з терміном остаточного погашення не пізніше 31 жовтня 2019 року та в забезпечення належного виконання умов цього договору між сторонами 01 листопада 2007 року був укладений іпотечний договір, за яким предметом іпотеки є нерухоме майно у вигляді кооперативної квартири АДРЕСА_1, але відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконує, у зв'язку з чим рішенням Синельниківського міськроайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року з неї стягнуто заборгованість за кредитним договором і на цей час її кредитна заборгованість становить 25 991,50 грн. при тому, що вартість заставленого майна згідно з оцінкою ФОП ОСОБА_3 складає 162 070 грн..

Як роз'яснено в п. 41 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3ЦК України).

За таких обставин та дійшовши правильного висновку, що відповідачка сплатила значну частину кредиту, на даний час продовжує його сплачувати, однак у меншому розмірі, ніж передбачено умовами кредитного договору, вартість предмета іпотеки є значно вищою, ніж розмір заборгованості за кредитним договором, суд обґрунтовано на підставі ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» відмовив в задоволенні позовних вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" у скарзі про наявність достатніх підстав для задоволення заявленого ним позову не ґрунтуються на вищенаведених роз'ясненнях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,досліджених в судовому засіданні матеріалах справи і фактично зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь та до переоцінки тих доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування чи змін не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: