22-ц/775/212/2015(м)
Головуючий у 1-й інстанції Демочко Т.Є.
Суддя-доповідач Сорока Г.П. Категорія 44
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого - Сорока Г.П.,

суддів - Баркової Л.Л., Гаврилової Г.Л.

при секретарі - Орловій Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, треті особи: Служба у справах дітей Володарської райдержадміністрації Донецької області, Орган опіки та піклування Боївської сільської ради Володарського району Донецької області, про виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Володарського районного суду Донецької області від 22 грудня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

20 лютого 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, про виселення із житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2008 року він є власником вказаного будинку. Користуватися своєю власністю не може, оскільки у будинку мешкають відповідачі, які у 2003 році за згодою попереднього власника будинку СТОВ "Україна-Агро" вселилися в будинок за умови укладання у подальшому договору оренди з останнім, але такий укладено не було. З моменту набуття ним права власності на будинок він звертався до відповідачів з проханням залишити будинок, але отримав відмову, у зв'язку з чим змушений тривалий час орендувати житло для свого проживання та проживання членів його сім'ї. Оскільки у добровільному порядку відповідачі відмовляються виселитися з будинку просив суд висилити їх з належного йому будинку без надання їм іншого житлового приміщення.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 22 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Позивач ОСОБА_9, відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та представники Служби у справах дітей Володарської райдержадміністрації Донецької області, Боївської сільської ради Володарського району Донецької області в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином шляхом направлення поштових повідомлень рекомендованим листом з повідомленням про вручення та телефонограм, зареєстрованих у встановленому порядку в журналі телефонограм, витяг з якого долучений до матеріалів справи. Треті особи подали до суду письмові заяви про розгляд справи у відсутності їх представників. Позивач ОСОБА_9, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про причини неявки суду не повідомили, заяву про відкладення розгляду справи не подали. З огляду на наведене, керуючись положеннями ст.305 ЦПК України, з урахуванням думки учасників процесу, колегія суддів дійшла до висновку про можливість розгляду справи у відсутності зазначених осіб, що не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_10, які доводи апеляційної скарги підтримали, просили скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, пояснення відповідачки ОСОБА_6, діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_7, яка доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити, заперечення представників позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що порушено право власності позивача, оскільки він за наявності у нього на праві власності житлового будинку, не може ним користуватися із-за того, що в будинку мешкає сім'я ОСОБА_3 без достатніх правових на те підстав. Виходячи з того, що оскільки відповідачі в добровільному порядку не бажають залишити житловий будинок, що порушує право власності позивача на житлове приміщення та є суттєвою перешкодою у здійсненні ним права володіння, користування і розпорядження належним йому майном, суд дійшов до висновку про наявність підстав для усунення перешкод в користуванні позивачем приватною власністю шляхом виселення відповідачів зі спірного жилого приміщення без надання іншого житла.

З такими висновками суду першої інстанції колегія судів не може не погодитись, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.ст.317,319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з положеннями ст.150 ЖК України, ст.383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Положеннями ст.155 ЖК України, ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права власності на своє майно чи обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 18.10.2008 року, СТОВ "Україна - Агро" продав належний йому на підставі свідоцтва про право власності від 01.10.2006 року, а ОСОБА_2 придбав у власність житловий будинок АДРЕСА_1. Своє право власності позивач 08.12.2008 року зареєстрував в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.7,8,31-32).

Відповідно до довідки виконкому Боївської сільської ради Володарського району Донецької області від 28.12.2011 року за №231, акту від 02.03.2012 року, складеного комісією за участю мешканки будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_14, депутата Боївської сільради ОСОБА_15, виконавчого директора ТОВ "Володарський сортонасінницький завод» ОСОБА_16, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та малолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані та мешкають у будинку АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

Відповідно до довідок Адресного бюро від 01.03.2012 року відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3 з 22.03.2012 р., ОСОБА_5, ОСОБА_4 з 22.01.2003р., а ОСОБА_6 з 24.07.2008 року, неповнолітній ОСОБА_13 не значиться за даною адресою.

Згідно повідомлень від 07.08.2012 року та від 23.08.2012 року ОСОБА_2 повідомляв ОСОБА_3 про необхідність звільнення ним та членами його сім'ї житлового будинку із зняттям з реєстрації, попереджаючи, що уразі якщо, відповідачі не виселяться та не знімуться з реєстрації на протязі трьох місяців з належного йому будинку АДРЕСА_1, він буде змушений звернутися до суду (а.с.189).

За таких обставин, виходячи з того, що позивач є власником житлового будинку, що між позивачем та відповідачем договір найму житла не укладався, що сім'я ОСОБА_3 проживає в будинку без достатніх на те правових підстав, та, враховуючи те, що відповідачі в добровільному порядку на вимогу позивача не бажають виселятися із житлового будинку, що порушує право власності позивача на житлове приміщення та є суттєвою перешкодою у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження належним йому майном, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про наявність підстав для усунення перешкод в користуванні позивачем приватною власністю шляхом виселення відповідачів зі спірного жилого приміщення без надання іншого житла.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування та порушення судом норм матеріального права, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог та заперечень.

Зі справи вбачається, що позивач довів в суді першої інстанції належність йому на праві власності спірного житлового будинку та наявність потреб у його проживанні та проживанні його членів сім'ї у даному будинку і що відповідачі користуються належним йому житлом без його згоди, відмовляються звільнити будинок у добровільному порядку, чим порушуються права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, у тому числі, і право на його проживання в будинку з членами своєї сім'ї.

Відповідач ОСОБА_3 в апеляційному суді визнав, що він отримував письмові вимоги позивача про звільнення будинку з членами його сім'ї, іншими відповідачами по справі, але вони з будинку не виселилися. Дані обставини не заперечувала в апеляційному суді також відповідачка ОСОБА_6

Також позивач 23.10.2012 року у присутності виконавчого директора ТОВ «Володарський сортонасінницький завод» ОСОБА_16. та депутата ОСОБА_15 пред'являв відповідачам усну вимогу про виселення з будинку, виконати яку відповідачі відмовилися, про що був складений акт (а.с.260) і ці обставини не оспорювались відповідачами.

В апеляційному суді відповідач ОСОБА_3 також пояснив, що в спірний будинок він із сім'єю - відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вселилися за усним дозволом керівництва СТОВ «Україна-Агро» в 2002 році у зв'язку з прийняттям його на роботу на дане підприємство, з якого був звільнений в 2003 році за власним бажанням із-за виробничої травми.

Дані обставини підтверджуються копією трудової книжки, наданої відповідачем ОСОБА_3 апеляційному суду, копією рішення Володарського районного суду Донецької області від 22.05.2012 року, залишеного без зміни ухвалою апеляційного суду Донецької області від 01.08.2012 року (а.с.209-216,254), а також поясненнями представників позивача і не спростовувані іншими учасниками процесу.

Письмовий договір найму жилого приміщення між сторонами, а також між попереднім власником спірного будинку та відповідачами у відповідності з вимогами ст.158 ЖК України не укладався, що визнано сторонами та їх представниками в апеляційному суді, і такий письмовий договір найму у справі відсутній та апеляційному суду не наданий.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано у відповідності з обставинами справи та вимогами матеріального права дійшов до висновку про задоволення позову та виселив відповідачів з жилого будинку без надання іншого жилого приміщення. При цьому порушень положень ст.170, ч.3 ст.168 ЖК України суд першої інстанції не допустив, оскільки незважаючи на відсутність укладеного письмового договору найму житлового приміщення, позивач неодноразово пред'являв відповідачам попередження про виселення з будинку, але відповідачі з будинку не виселились. Позивач є власником будинку, але не може його використовувати для свого проживання і проживання членів його сім'ї, чим порушується його право власності на житло.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та безумовними для скасування рішення суду першої інстанції у справі не встановлено.

Помилкове посилання суду першої інстанції в своєму рішенні на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2008 року позивач зареєстрував своє право власності на спірний житловий будинок в реєстрі прав власності 01.10.2006 року, хоча фактично така реєстрація права власності позивача Володарським БТІ була проведена 08.12.2008 року (а.с.31), відповідно до вимог ч.3 ст.309 ЦПК України не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки це свідчить про допущену судом описку, яка не призвела до неправильного вирішення справи по суті, та може бути виправлена в порядку ст.219 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що суд при постановлені рішення не вирішив питання за зустрічним позовом ОСОБА_6 не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки як вбачається зі справи, поданий до суду 01.04.2013 року відповідачкою ОСОБА_6, яка діяла у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, зустрічним позовом до ОСОБА_2, третя особа ТОВ «Володарський сортонасінницький завод», про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового домоволодіння від 18.10.2008 року, укладеного між СТОВ «Україна-Агро» та ОСОБА_2, ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 22 грудня 2014 року залишено без розгляду. Тобто, зустрічний позов вирішений окремим процесуальним документом, у зв'язку з чим суд не повинен був у своєму рішенні за основним позовом наводити будь-які обставини та висновки щодо зустрічного позову. Ухвала суду про залишення зустрічного позову ОСОБА_6 без розгляду ніким не оскаржена, тому у апеляційного суду відсутні апеляційні підстави для перевірки законності цієї ухвали.

З урахуванням наведеного, переглядаючи справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах заявлених в суді першої інстанції позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 22 грудня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : Сорока Г.П.

Судді : Баркова Л.Л.

Гаврилова Г.Л.