Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є. у. 331/3999/14 Головуючий у 1 інстанції: Смолка І.О.
№ 22-ц/778/558/15 Суддя-доповідач: Боєва В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Денисенко Т.С., Коваленко А.І., При секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕЛЬТА БАНК» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_3 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕЛЬТА БАНК», ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, реєстраційної служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Жовтневому району, як орган опіки та піклування, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Пянтковська Оксана Григорівна - про визнання частково недійсним договору іпотеки та усунення перешкод у здійсненні права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК»- за договором купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 року), ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, реєстраційної служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про визнання частково недійсним договору іпотеки та усунення перешкод у здійсненні права власності.

Позивач ОСОБА_3 зазначав, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2012 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12.03.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.10.2013 року, він є власником квартири АДРЕСА_1.

В ході судових розглядів в судах різних інстанцій в період 2008 - 2013 років йому стало відомо, що спірна квартира являється предметом застави з метою забезпечення зобов'язання за кредитним договором від 28.12.2007 року №06/23/07-НВклн, укладеним між Запорізькою філією ВАТ «Кредитпромбанк» і ОСОБА_2 Окрім цього, ОСОБА_2 зареєстрований в спірній квартирі, незважаючи на наявність трьох судових рішень щодо визнання за ОСОБА_3 права власності на квартиру та витребування її на його користь.

В спірній квартирі також зареєстрований неповнолітній син ОСОБА_2 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначеними діями відповідачі порушують права ОСОБА_3 як власника, у зв'язку з чим він звернувся до суду з позовом, який уточнив в процесі розгляду справи та просив припинити право застави ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2; визнати частково недійсним іпотечний договір від 28.12.2007 року, № 06/23/101/07-НВклн, укладений між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2, в частині предмету іпотеки, а саме: квартири АДРЕСА_3; зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у Запорізькій області внести відповідні зміни до державного реєстру шляхом виключення квартири АДРЕСА_4 з переліку заставного майна; усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_3 шляхом зняття ОСОБА_2, ОСОБА_4 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_4.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2014 року до участі в справі залучено реєстраційну службу міського управління юстиції, приватного нотаріуса Пянтковську О.Г. (а. с. 108-110).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2014 року до участі в справі залучено правонаступника відповідача ПАТ «Кредитпромбанк» - ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», що вбачається зі змісту договору купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 року (а. с. 70-76; 129).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2014 року позов задоволено.

Припинено право застави ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2.

Визнано частково недійсним іпотечний договір від 28.12.2007 року, № 06/23/101/07-НВклн, укладений між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та ОСОБА_2 в частині предмету іпотеки, а саме: квартири АДРЕСА_4.

Зобов'язано реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції внести відповідні зміни до державного реєстру шляхом виключення квартири АДРЕСА_1 з переліку заставного майна.

Усунуто перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_3 шляхом зняття ОСОБА_2, ОСОБА_4 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1 (а. с. 132-133).

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про залишення позову без задоволення.

ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» також не погоджуючись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕЛЬТА БАНК» підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

При вирішенні спору суд першої інстанції посилався на статтю 41 Конституції України, на статтю 321 ЦК України, якими визначено засади непорушності права власності.

Також суд застосував до правовідносин сторін положення статей 576, 583, 593 ЦК України, якими визначено: предмет застави; сторони у договорі застави; припинення права застави та статей 4, 11 Закону України «Про заставу» - щодо визначення предмету застави та сторін договору застави. Судом враховано приписи статей 5, 17 Закону України «Про іпотеку», якими визначено поняття предмету іпотеки та передбачені підстави припинення іпотеки.

Задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_3, суд виходив з того, що в зв'язку з набранням законної сили судовими рішеннями щодо спірного житлового приміщення, натепер ОСОБА_2 не є власником заставленого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, а тому втратив право застави. Суд першої інстанції дійшов висновку, що право застави відповідача ОСОБА_2 припинено, а реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції має внести відповідні дані до державного реєстру. Також суд вважав доведеним, що власнику квартири ОСОБА_3 відповідачем ОСОБА_2 чиняться перешкоди у користуванні квартирою, а тому суд дійшов висновку про усунення цих перешкод шляхом зняття ОСОБА_2, ОСОБА_4 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1.

З огляду на те, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕЛЬТА БАНК» мають досить великий обсяг друкованого тексту, доводи апеляційних скарг пронумеровано, а за своїм змістом вони часто дублюються, є доцільним згрупувати ці доводи наступним чином.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» (за номером «По-друге») та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 (за номером V ) полягають в тому, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права щодо підстав припинення права застави (іпотеки), помилково посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 593 ЦК України - що застава припиняється у разі втрати предмета застави. Суд мав застосувати положення ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», в якому вказано, що підставою припинення іпотеки є знищення (втрата) будівлі, споруди, тощо. Посилання на предмет іпотеки у вигляді квартири у цій правові нормі відсутній. Також в цих доводах апеляційної скарги ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» зазначено, що застава припиняється у разі втрати предмета застави (тобто, знищення або псування заставленого майна), а не вразі втрати права застави у відповідача ОСОБА_2

Ці доводи апеляційної скарги спростовуються наступним.

Згідно статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі:

припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

визнання іпотечного договору недійсним;

знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

з інших підстав, передбачених цим Законом.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Оскільки однією із позовних вимог ОСОБА_3 було визнання частково недійсним договору іпотеки, то суд, визнаючи в якості причини припинення іпотеки втрату права застави у відповідача ОСОБА_2, діяв у відповідності до вищевказаної норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» (за номером «В третє») та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 (за номером ІІ) містять посилання на те, що відсутні підстави для визнання недійсним договору іпотеки, оскільки згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» у разі відсутності в іпотечному договорі однієї із істотних умов він може бути визнаним недійсним.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» (за номером «В четверте») та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 (за номером ІІІ) стосуються незгоди з судовим рішенням щодо застосування судом статей 215, 217 ЦК України, також апелянти не згодні з висновком суду першої інстанції щодо визнання частково недійсним договору іпотеки, оскільки зі змісту статті 17 Закону України «Про іпотеку» слідує, що іпотека припиняється у разі визнання недійсним іпотечного договору. Тобто, на думку апелянтів, мова йде про визнання недійсним іпотечного договору в цілому, а не його окремої частини.

Ці доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2012 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12.03.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.10.2013 року, ОСОБА_3 визнано власником квартири АДРЕСА_1, також суд вирішив: «Витребувати у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1».

За змістом статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В ході судових розглядів в судах різних інстанцій в період 2008 - 2013 років було встановлено, що спірна квартира являється предметом застави з метою забезпечення зобов'язання за кредитним договором від 28.12.2007 року №06/23/07-НВклн, укладеним між Запорізькою філією ВАТ «Кредитпромбанк» і ОСОБА_2

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно частини 1 статті 576 ЦК України та частини 2 статті 4 Закону України «Про заставу» предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до вимог частини 2 статті 583 ЦК України та частини 3 статті 11 Закону України «Про заставу», заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також Заставодавцем при заставі майна може бути його власник, який має право відчужувача на заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник у встановленому порядку передав майно і право застави на це майно.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 не є власником заставленого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, а тому втратив право застави і його право має бути припинено за рішенням суду, а реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції має внести відповідні дані до державного реєстру.

Згідно статті 17 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави припинення іпотеки, в тому числі й у разі визнання іпотечного договору недійсним, а частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивач ОСОБА_3 як інша заінтересована особа є власником спірної квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, то ця квартира не може бути предметом вищевказаного іпотечного договору від 28.12.2007 року № 06/23/101/07-НВклн.

Крім того, суд першої інстанції, посилаючись на положення статті 217 ЦК України, якою передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини, зазначив в мотивувальній частині судового рішення, що у тих випадках, коли закону суперечать умови правочину, без яких він міг би існувати, то він є частково дійсним (у тій частині, що відповідає закону), а тому дійшов висновку, що іпотечний договір від 28.12.2007 р. № 06/23/101/07-НВклн в судовому порядку має бути визнаний частково недійсним в частині предмету іпотеки.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» (за номером «В шосте») та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 (за номером ІV) полягають в тому, що суд не врахував, що іпотека є дійсною для набувача такого майна. ОСОБА_3 на час набуття права власності на предмет іпотеки (за рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2012 року) знав про наявність такого обтяження з боку ПАТ «Кредитпромбанк», а тому перехід права власності на квартиру від ОСОБА_2 до ОСОБА_3 не є підставою для визнання договору іпотеки частково недійсним, оскільки наслідки переходу права власності на іпотечне майно передбачені частинами 1, 2 статті 23 Закону України «Про іпотеку»

Такі доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки такі доводи апеляційної скарги не стосуються предмету спору, а ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» не позбавлений можливості вирішувати це питання в позасудовому або судовому порядку.

Також в апеляційній скарзі ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» зазначено про те, що суд першої інстанції не врахував заяву банку про застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки ОСОБА_3 узнав про існування іпотечного договору зі змісту ухвали Верховного Суду України від 15.02.2010 року, проте, звернувся з даним позовом лише 30.05.2014 року.

Цей довід спростовується наступним.

З мотивувальної частини оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки рішенням Жовтневого райсуду м. Запоріжжя від 04.12.2012 року (яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12.03.2013 року) було визнано за ОСОБА_3 право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті його матері, померлої у 2004 році.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, викладені в пунктах I; VI-VIII, стосуються незгоди з судовим рішенням в частині зобов'язаня реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції внести відповідні зміни до державного реєстру шляхом виключення квартири АДРЕСА_1 з переліку заставного майна. Також апелянт ОСОБА_2 не згодний з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності - шляхом зняття ОСОБА_2, ОСОБА_4 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1 і вважає, що в цій частині позовні вимоги не доведені, а судове рішення грунтується на припущеннях, тобто, постановлено з порушенням вимог матеріального та процесуального права.

Ці доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 знявся з реєстраційного обліку зі спірної квартири і теперішнього часу зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 (а. с. 212).

За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності ОСОБА_3 шляхом зняття ОСОБА_2, ОСОБА_4 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1.

Крім того, виходячи з пояснень представника головного управління юстиції Запорізької області, теперішнього часу реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції реорганізовано, позивач або його представник не зверталися з відповідною заявою до компетентних організацій, а тому відсутні підстави зобов'язувати цю службу вносити відповідні зміни до державного реєстру.

З огляду на вищевикладене судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив правовідносини сторін, з'ясував обставини, що мають значення для справи, проте, висновки суду щодо зобов'язання реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції внести відповідні зміни до державного реєстру шляхом виключення квартири АДРЕСА_1 з переліку заставного майна та усунення перешкод у здійсненні права власності ОСОБА_3 шляхом зняття ОСОБА_2, ОСОБА_4 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1 не відповідають обставинам справи та вимогам діючого законодавства, а тому в цій частині апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Інші доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 та ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕЛЬТА БАНК» не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕЛЬТА БАНК» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо зобов'язання реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції внести відповідні зміни до державного реєстру шляхом виключення квартири АДРЕСА_1 з переліку заставного майна та усунення перешкод у здійсненні права власності ОСОБА_3 шляхом зняття ОСОБА_2, ОСОБА_4 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1 - скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні даних позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: