УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, приватного підприємства «Венеда Плюс», ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 01 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № СМ-SМЕІ00/003/2008, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 145 000 доларів США.

Як зазначає позивач, 23 лютого 2009 року, 28 грудня 2009 року, 28 грудня 2010 року, 25 травня 2011 року та 04 серпня 2011 року між банком та позичальником укладено додаткові договори відповідно до № № 1, 2, 3, 4, 5 до кредитного договору № СМ-SМЕІ00/003/2008 від 01 квітня 2008 року, якими внесено зміни та доповнення до кредитного договору.

На забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 01 квітня 2008 між банком та Приватним підприємством «Венеда Плюс» (далі - ПП «Венеда Плюс») було укладено договір поруки № СМ-SME100/003/2008/1.

28 грудня 2009 року, 28 грудня 2010 року та 25 травня 2011 року між банком та поручителем укладені додаткові договори №№ 1, 2, 3 до договору поруки від 01 квітня 2008 року № СМ-SME100/003/2008/1, якими внесено зміни та доповнення до договору поруки.

Як вказує позивач, на забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 01 квітня 2008 між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № СМ-SME100/003/2008/2, а 28 грудня 2009 року, 28 грудня 2010 року та 25 травня 2011 року між банком та поручителем укладені додаткові договори № № 1, 2, 3 до договору поруки від 01 квітня 2008 року № СМ-SME100/003/2008/2, якими внесено зміни та доповнення до договору поруки.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вказує, що позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, в зв'язку з чим станом на 02 липня 2014 сума заборгованості з урахуванням основного боргу, процентів, пені та штрафів становить 112 995,06 доларів США та 40 160 грн 62 коп. - пені, що всього по курсу НБУ 11,8334 грн за 1 долар США станом на 02 липня 2014 року становить 1 377 276 грн 36 коп., з яких: 110 151,42 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 2 843,64 доларів США - відсотки за користування кредитом; 40 160 грн 62 коп. - пеня за прострочення зобов'язання.

Як вказує позивач, у зв'язку з невиконанням кредитних зобов'язань, банком надсилались вимоги позичальнику та поручителям про повне дострокове погашення заборгованості, однак станом на момент подання позову така вимога не виконана. Тому просив суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2015 року, позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ПП «Венеда Плюс» на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 01 квітня 2008 року № СМ-SМЕІ00/003/2008 у розмірі 1 377 276 грн 36 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 01 квітня 2008 року № СМ-SМЕІ00/003/2008 у розмірі 1 377 276 грн 36 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 січня 2015 року та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що враховуючи ст. ст. 526 <nau://ukr/435-15|st526>, 530 <nau://ukr/435-15|st530>, 611 <nau://ukr/435-15|st611>, ч. 1 ст. 543 <nau://ukr/435-15|st543> та ст. 524 ЦК України <nau://ukr/435-15|st524>, а також на основі поданих до суду на підтвердження своїх вимог та заперечень сторонами доказів, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в грошовому еквіваленті у розмірі 1 377 276 грн 36 коп.

Факт відступлення права вимоги та доведення цих відомостей до боржника підтверджується наявними в матеріалах справи копіями досудових вимог від 05 травня 2014 року про погашення заборгованості за кредитним договором від 01 квітня 2008 року № СМ-SМЕІ00/003/2008 ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а також копією листа ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 15 липня 2014 року, яким останній просить вважати даний лист-відповідь доказом відступлення права вимоги за кредитним договором від 01 квітня 2008 року № СМ-SМЕІ00/003/2008.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Є.П. Євграфова І.М. Завгородня