УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2015 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1., ознайомившись в м.Маріуполі із заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Іллічівського райсуду м.Маріуполя із заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ПрАТ «Азовелектросталь» заборгованості по заробітній платі в розмірі 11767,58 грн., компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в розмірі 13868,59 грн.

Ознайомившись із заявою, суддя прийшов до висновку, що її подано без додержання вимог, встановлених ст. 98 ЦПК України.

Згідно п.1. ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 98 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу зокрема має бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Викладене також узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», яка закріплена у п.12 постанови № 14 від 23 грудня 2011 року, з якої вбачається, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці», Закон України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. При цьому частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України визначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Зі статті 110 КЗпП України вбачається, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Ця ж норма пролонгована і у ст. 30 Закону України «Про оплату праці».

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність залишити заяву про видачу судового наказу без руху, виходячи з наступного.

Із заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу вбачається, що останній просить стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 11767,58 грн. При цьому заявником не надано суду доказів, що ПрАТ «Азовелектросталь» нарахована, але не виплачена саме ця сума заборгованості.

Згідно ч.6 ст. 98 ЦПК України до неналежно оформленої заяви застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати - залишити без руху, надавши заявнику для усунення недоліків строк пять днів з дня отримання ухвали, про що повідомити його, надіславши копію ухвали та розяснити, що у випадку, якщо вимоги не будуть виконані до зазначеного строку, заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1