Справа № 175/2543/15-ц
Провадження № 2/175/997/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 вересня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Борисова С.А.,

при секретарі Єльшиній А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Ювілейному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Представник позивача у судове засідання зявився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, просить суд винести рішення, яким розподілити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сумісно набуте майно шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №10 по вулиці Межова у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області; двох земельних ділянок за вказаною адресою; двох автомобілів моделі «Мітсубіши» 2008 року випуску та автомобілю моделі «Мазда-7» 2008 року випуску; зобовязати сплатити кошти, що складають половину вартості майна у сумі 750 000 грн. Проти винесення заочного рішення суду не заперечував.

Відповідач у судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд проводить розгляд справи у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Так, згідно ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 09 березня 1989 року ОСОБА_1 і Велика (до одруження - Морозова) ОСОБА_3 зареєстрували шлюб.

Під час шлюбу було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №10 по вулиці Межова у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що підтверджуються договором купівлі-продажу житлового будинку від 14 серпня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованим в реєстрі за № 2167.

Також, у період шлюбу відповідачка набула права власності на дві земельні ділянки по вулиці Межова,10 у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської, що підтверджується Державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ №392059 та серії ЯЖ №392056 від 12 листопада 2008 року.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2011 року у справі № 2-5279/11 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, - розірвано.

Так, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України).

Згідно ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ст. 68 СК України).

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою (ст. 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України).

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. 71 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Таким чином, оскільки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №10 по вулиці Межова у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області та дві земельні ділянки за вказаною адресою придбані сторонами в період шлюбу, являються спільною сумісною власністю подружжя, та підлягають поділу відповідно до ст. 70 СК України.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно зі ст. 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, втримання та збереження спільного майна.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.19 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних спорів», у справах за позовом учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.

Таким чином позовні вимоги у частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №10 по вулиці Межова у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області та двох земельних ділянок за вказаною адресою знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів. За заявою заінтересованої особи суд може забезпечити докази до пред'явлення нею позову. У разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом трьох днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк особа, яка подала заяву про забезпечення доказів, зобов'язана відшкодувати судові витрати, а також збитки, заподіяні у зв'язку із забезпеченням доказів (ст. 133 ЦПК України).

В порушення вимог ст. 60, 133 ЦПК України позивачем не надано суду доказів на підтвердження позову у частині визнання права власності два автомобілі моделі «Мітсубіши» 2008 року випуску; автомобіль моделі «Мазда-7» 2008 року випуску та зобовязання сплатити кошти, що складають половину вартості майна у сумі 750 000 грн., позивачем чи його представником будь-які клопотання про витребування доказів з даного приводу не заявилися, а тому суд позбавлений можливості задовольнити позов у цій частині.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 88, 215, 223, 224, 225, 226 ЦПК України, ст. ст. 60, 61, 63, 68, 69, 70, 71 СК України, ст. 87-89, 120 ЗК України, ст. ст. 4, 14, 15, 16, 22, 322, 331, 358, 360, 367, 368, 372 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, - задовольнити частково.

Розподілити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сумісно набуте майно наступним чином.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину наступного майна:

-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №10 по вулиці Межова у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області;

-земельна ділянка площею 0,100 га по вулиці Межова, 10 у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер -02-039-0112, цільове призначення для обслуговування житлового будинку;

-земельна ділянка площею 0,0802 га по вулиці Межова, 10 у місті Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер -02-039-0113, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства;

У задоволенні позову у частині визнання права власності два автомобілі моделі «Мітсубіши» 2008 року випуску; автомобіль моделі «Мазда-7» 2008 року випуску та зобовязання сплатити кошти, що складають половину вартості майна у сумі 750 000 грн., - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у сумі 3654 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, а саме рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя С.А.Борисов