УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Дьоміної О.О., Завгородньої І.М., Євграфової Є.П.,Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Носенко Олександр Володимирович, про визнання недійсним договору іпотеки квартири, скасування заборони відчуження квартири, вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про заборону відчуження квартири, вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку квартири, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 21 серпня 2002 року вона разом з ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 21 серпня 2002 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зезик A.B., зареєстрованого в реєстрі за № 1399, придбали в рівних частках квартиру загальною площею 40,3 кв. м, житловою площею 31,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У серпні 2002 року їх спільними зусиллями проведено реконструкцію квартири з метою збільшення її площі. Документів щодо реєстрації переобладнань у встановленому законодавством порядку до відповідних органів позивач не подавав, вона не повідомлялась про підготовку таких документів ОСОБА_7 13 листопада 2007 року Київським районним судом м. Одеси було прийнято постанову про визнання за ОСОБА_7 права власності на житлове приміщення загальною площею 86,8 кв. м.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2012 року вказану постанову скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до Одеської міської ради про визнання права власності на реконструйовану частину квартири, зобов'язання КП «ОМБТІ та РОН» зареєструвати право власності та видати відповідні документи закрито.

07 квітня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки № РМГ-500/048/2008, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., зареєстрований у реєстрі за № 2006, за умовами якого ОСОБА_7 передав в іпотеку ПАТ «ОТП Банк» житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Приватним нотаріусом відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було внесено відповідні записи до Державного реєстру іпотек та Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна.

На підтвердження права власності на квартиру ОСОБА_7 надав нотаріусу постанову Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2007 року про визнання за ним права власності на житлове приміщення.

Посилаючись на те, що вказану постанову скасовано, просила задовольнити позов.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 20 лютого 2014 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки № PML-500/048/2008, посвідчений 07 квітня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., зареєстрований у реєстрі за № 2006, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 86,8 кв. м, житловою площею 60,8 кв. м.

Скасовано заборону відчуження вказаної квартири. Вилучено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про заборону відчуження квартири.

Вилучено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку квартири. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2014 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_10, який діє від імені ОСОБА_6, задоволено частково. Рішення апеляційного суду Одеської області від 24 червня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до цього суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «ОТП Банк» просить скасувати судові рішення, провадження у справі закрити, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21 серпня 2002 року ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу квартири придбали в рівних частках квартиру загальною площею 40,3 кв. м, житловою площею 31,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У серпні 2002 року їх спільними зусиллями проведено реконструкцію квартири з метою збільшення її площі.

13 листопада 2007 року Київським районним судом м. Одеси було прийнято постанову про визнання за ОСОБА_7 права власності на житлове приміщення загальною площею 86,8 кв. м.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2012 року вказану постанову скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_7 до Одеської міської ради про визнання права власності на реконструйовану частину квартири, зобов'язання КП «ОМБТІ та РОН» зареєструвати право власності та видати відповідні документи закрито.

07 квітня 2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 був укладений договір іпотеки № РМГ-500/048/2008, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., зареєстрований у реєстрі за № 2006, за умовами якого ОСОБА_7 передав в іпотеку ПАТ «ОТП Банк» житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Приватним нотаріусом відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було внесено відповідні записи до Державного реєстру іпотек та Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. На підтвердження права власності на квартиру ОСОБА_7 надав нотаріусу постанову Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2007 року, якою за ним визнано право власності на житлове приміщення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким також погодився апеляційний суд, виходив з того, що іпотекодавець ОСОБА_7 на підставі договору іпотеки від 07 квітня 2008 року передав банку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 86,8 кв. м, яка належала йому на праві приватної власності на підставі постанови Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2007 року, яка ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2012 року скасована, провадження у справі закрито, а тому права ОСОБА_6 на Ѕ частини квартири № 7 були порушені.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

За змістом статей 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 травня 2012 року у справі № 6-36цс12.

Проте суд першої інстанції на викладене уваги не звернув та на порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не в повному обсязі з'ясував обставин, що мають істотне значення для вирішення спору, не врахував того, що підстава набуття права власності на квартиру ОСОБА_7 була скасована тільки ухвалою апеляційного суду 04 квітня 2012 року та що на момент укладення оспорюваного правочину (07 квітня 2008 року) єдиним власником спірної квартири (предмета іпотеки) був ОСОБА_7 Тобто зазначений факт встановлено більш ніж через 4 роки після укладення спірного договору, що не впливає на суть правовідносин, які склалися у зв'язку з укладенням цього договору. Суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про неповажність причин пропуску строку та задоволення позову, на що суд апеляційної інстанції уваги також не звернув та належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0

Головуючий Судді: П.О. Гвоздик О.О. Дьоміна
Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко