АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9251/15 Справа № 180/1463/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

17 листопада 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі Добролюбовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: виконавчий комітет Марганецької міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю та зобовязання вчинити певні дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року та на додаткове рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод у користуванні власністю та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником житлового будинку № 16-а з господарчими будівлями по вул. Толстого в м. Марганець Дніпропетровської області. По сусідству з його домоволодінням знаходиться житловий будинок № 16, власником якого, згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, є ОСОБА_3 У 2014 році ОСОБА_3 безпосередньо на межі їхніх земельних ділянок побудувала капітальну нежитлову споруду, улаштувала навіс над подвірям з ухилом в бік його будинку та улаштувала погреб на його земельній ділянці. Його неодноразові звернення до відповідача з приводу переносу господарчої споруди на передбачену законом відстань, прибирання погребу з його території та навісу, з якого і талий сніг, і дощова вода стікають під його будинок, не дали позитивних результатів. Позивач вважає, що порушуються його права власника. Самочинно побудовані відповідачем споруди та виритий погріб завдають його власності шкоди, тому звертається з позовом до суду й просить зобовязати відповідачку прибрати на відстань 1 м від межі домоволодінь усі господарчі споруди, забезпечити водовідведення відповідно до будівельних норм та правил, забутувати пустоту у самочинно виритому погребі та вирішити питання щодо судових витрат (а.с. 2-4).

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: виконавчий комітет Марганецької міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю та зобовязання вчинити певні дії задоволені.

Зобовязано ОСОБА_3 прибрати на відстань 1 м від межі з домоволодінням № 16-а по вулиці Толстого в м. Марганець Дніпропетровської області усі господарчі споруди, забезпечити водовідведення з домоволодіння № 16 по вул. Толстого в м. Марганець Дніпропетровської області відповідно до будівельних норм та правил.

Позовні вимоги в частині забутування пустоти у самочинно виритому погребі, частина якого виходить на земельну ділянку домоволодіння № 16-а по вул. Толстого в м.Марганець Дніпропетровської області - залишено без розгляду (а.с. 65-68).

Додатковим рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року доповнено резолютивну частину рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року абзацом третім такого змісту:

«Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, повязані з розглядом справи, в розмірі 1243,60 грн.»

Абзац третій та четвертий рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року вважати абзацами четвертим та пятим відповідно (ас.74-75).

В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, фактично ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалення нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог та скасування додаткового рішення (а.с. 72-75).

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи, що апелянт фактично не погоджуючись з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню в оскаржує мій частині, з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 є власником житлового будинку № 16-а з господарчими будівлями по вул. Толстого в м. Марганець Дніпропетровської області (а.с.5). Право власності на житловий будинок він набув на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 2014 року.

Домоволодіння № 16 по вул. Толстого в м. Марганець Дніпропетровської області, власником якого є ОСОБА_3 (а.с. 6), межує з домоволодінням № 16-а.

ОСОБА_3 улаштовано на власній території навіс, металеві опори якого встановлені біля межі. Дах навісу улаштований з ухилом в сторону земельної ділянки домоволодіння № 16-а, що належить позивачу (а.с.30, 31, 36, 37, 41, 42).

По західній межі домоволодіння № 16 по вул. Толстого в м. Марганець відповідачка побудувала господарчу споруду висотою близько 2,3 м та довжиною близько 10 м. Капітальна частина споруди, яка розташована на межі, виконана з цегли, інша частина з сітки «рабиця», навіс над спорудою виконаний з шиферу (а.с.27,28, 39, 40).

08.04.2015 року ОСОБА_2 звернувся до виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області з проханням провести обстеження та зробити висновок щодо порушення ОСОБА_3 норм земельного законодавства.

Комісією було проведено виїзну перевірку та встановлено наступне: «ОСОБА_3, яка мешкає по вулиці Толстого, будинок №16, улаштувала на власній території навіс, металеві опори якого встановлені біля межі. Дах навісу улаштований з ухилом в сторону його земельної ділянки, але по краю навісу зроблений водовідвідний лоток і дощова вода з даху навісу стікає по ньому на територію обох домоволодінь. Подвіря ОСОБА_3 укладене бетонною тротуарною плиткою та також має ухил в сторону його домоволодіння, захисний бордюр або водовідвідний лоток на межі між домоволодіннями відсутній. Таким чином вода від талого снігу може стікати під житловий будинок заявника та замочувати грунт біля фундаменту заявника. Крім того, по західній межі свого домоволодіння ОСОБА_3 побудувала господарчу споруду висотою близько 2,3 м та довжиною близько 10 м. Капітальна частина споруди, яка розташована на межі, виконана з цегли, інша частина з сітки «рабиці», навіс над спорудою виконаний з шиферу. Дозвільні документи на зазначену споруду відсутні. Таким чином, ОСОБА_3 порушені вимоги ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - «9. Виконання будівельних робіт без відповідного документа, який дає право виконувати такі роботи, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом», та п.З.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. Кошурніковій Л.М. направлений лист з вимогою проведення необхідних заходів по усуненню вищезазначених порушень» (а.с.7).

На час розгляду цивільної справи ОСОБА_3 не усунула порушень, виявлених комісією виконкому Марганецької міської ради у квітні 2015 року, що встановлено представниками виконкому міської ради при виїзді на місце розташування домоволодінь № 16 та № 16-а по вул. Толстого в м. Марганець Дніпропетровської області. Листом від 14.09.2015 року № С-696 ОСОБА_2 повідомлено про те, що ОСОБА_3 не забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівлі навісу на територію суміжної ділянки. Крім того, ОСОБА_3 не прибрала господарчу споруду по західній межі свого домоволодіння на нормативну відстань від межі (а.с.60).

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобовязання ОСОБА_3 прибрати на відстань 1 м від межі з домоволодінням № 16-а по вулиці Толстого в м. Марганець Дніпропетровської області усі господарчі споруди, забезпечити водовідведення з домоволодіння № 16 по вул. Толстого в м. Марганець Дніпропетровської області відповідно до будівельних норм та правил, суд 1 інстанції виходив з того, що відповідачкою ОСОБА_3 порушено право власника суміжної земельної ділянки та землекористувача, а також п. 3.25* Державних будівельних норм 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень», а саме: не забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівлі її навісу на територію суміжної ділянки, що належить позивачу; збудовано господарчу споруду по західній межі домоволодіння № 16 по вул. Толстого в м. Марганець Дніпропетровської області, чим порушено нормативну відстань 1,0 м. від межі.

При цьому посилався на ст.ст. 316, 317 та 319 Цивільного кодексу України та ст.150 Житлового кодексу Української РСР, якими передбачено, що особа має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать вимогам закону. При цьому, відповідно до ст.321 ЦК та 41 Конституції України таке право є непорушним.

Згідно ст.379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придані для постійного проживання в них. При цьому, житло є специфічним обєктом права власності, тому свобода використання житла його власниками обмежується нормами, спрямованими на схоронність жилих приміщень та не порушення прав інших осіб.

Відповідно до ч.5 ст.319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості повітря.

Разом з цим, згідно з частинами 1, 2 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб чи завдати шкоди довкіллю.

Відповідно до ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Згідно до частин 1, 2 ст.103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення, тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). При цьому, необхідність дотримання правил добросусідства покладається як на власників земельних ділянок, так і на землекористувачів.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно до п.3.25* Державних будівельних норм 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Однак, з вказаними висновками суду 1 інстанції, колегія судів не погоджується, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником житлового будинку № 16-а у м. Марганець Дніпропетровської області, а відповідачка власником сусіднього домоволодіння № 16 у м. Марганець Дніпропетровської області, що підтверджується витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. а.с. 5, 6).

Зобовязуючи відповідачку прибрати на відстань 1 м від межі з домоволодінням № 16-а по вулиці Толстого в м. Марганець Дніпропетровської області усі господарчі споруди, суд 1 інстанції не зясував та не встановив, де саме розташовані та які конкретно господарчі будівлі, які, як зазначає позивач, відповідачкою самочинно побудовано та перешкоджають йому користуватися власністю, якою саме, та яким чином вони йому перешкоджають та як їх усі треба прибрати, ухваливши з цього питання рішення, яке в подальшому виконати фактично не можливо.

Зі змісту позовної заяви та відповідей виконавчого комітету Марганецької міської ради, враховуючи, що позовні вимоги щодо погребу судом було залишено без розгляду, можливо припустити, що позивач звертається до суду з приводу водовідведення з даху навісу та господарчої споруди по західній межі домоволодінь, висота та довжина якої зазначені приблизно, тобто 2 обєкти.

Отже, вирішуючи питання щодо зобовязання прибрати на відстань 1 м від межі з домоволодінням № 16-а по вулиці Толстого в м. Марганець Дніпропетровської області усіх господарчих споруд, суд розглядав питання саме щодо господарчої споруди по західній межі домоволодіння.

При цьому, суд посилався на порушення з боку відповідачки земельного та цивільного законодавства, хоча не зазначив яким саме чином ця будівля порушує права саме позивача і які саме, а лише послався на те, що вона побудована з порушенням ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - «9. Виконання будівельних робіт без відповідного документа, який дає право виконувати такі роботи, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом», та п.З.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м.

А з матеріалів справи вбачається, що поряд з вищевказаною господарчою будівлею ні житловий будинок, ні господарчі будівля та споруди, належні позивачу не розташовані, в позовній заяві позивач не вказує яким чином ця споруда йому перешкоджає і в чому, а тому підстави для висновку щодо порушення його прав власника відсутні. А догляд за спорудою побудованою відповідачкою, для якого й необхідна вищевказана відстань не менше 1,0 м стосується відповідачки, оскільки такий догляд за спірною спорудою позивач здійснювати не зобовязаний.

Зобовязуючи відповідачку забезпечити водовідведення з домоволодіння № 16 по вул. Толстого в м. Марганець Дніпропетровської області відповідно до будівельних норм та правил, суд керувався вищевказаними листами міської ради, однак суд не врахував, що згідно відповіді від 14.09.2015 року вбачається, що відповідачкою по краю навісу вже зроблений водовідвідний лоток, розміри якого не нормуються, і дощова вода з даху навісу стікає по ньому за територію обох домоволодінь, а отже порушення в частині забезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівлі її навісу - відсутні.

Крім того, зазначаючи, що відповідачкою порушуються права позивача, як власника та користувача земельної ділянки, суд залишив позо увагою, що відповідно до ст.125 ЗК України, який набрав чинності з 1 січня 2002 року, право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками, порядок та механізм встановлення та закріплення яких, як і їх види, визначені Інструкцією Про закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками, яка затверджена Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 N 376.

Згідно із ч.1 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлі та споруди право власності на земельну ділянку або її частішу може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Матеріали справи не містять доказів щодо права власності чи права користування позивача земельною ділянкою, а з договору купівлі продажу житлового будинку (а.с. 25-26) вбачається, що він розташований на не приватизованій земельній ділянці, яка на час продажу не перебуває у власності продавця.

Також, матеріали справи не містять доказів щодо порушення права власності позивача, як власника житлового будинку та господарчих споруд. А саме по собі порушення будівельних норм та правил не є підставою для задоволення позову в частині побудованої господарчої споруди.

Отже, суд 1 інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, дійшов помилкового висновку щодо порушення прав позивача як землевласника, землекористувача та власника житлового будинку та господарчих споруд, вважаючи встановленими обставини, які є недоведеними, у звязку з чим неправильно застосував норми матеріального права, що є відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду в оскаржує мій частині та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову з вищезазначених підстав.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення позову в оскаржує мій частині, колегія суддів вважає, що додаткове рішення про стягнення судового збору з відповідачки на користь позивача також є безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 307, п. п. 1-4 ч.1 ст.309 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року в оскаржуємій частині та додаткове рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: виконавчий комітет Марганецької міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: