АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Місюра М.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи - Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання надати житло.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 р. ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом, з урахуванням внесених уточнень, до Київської міської державної адміністрації, Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи - Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта», ОСОБА_3, ОСОБА_3 про зобов'язання надати житло.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на балансі Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» перебував буд.АДРЕСА_1.

Вказувала, що в 1957 р. її діду - ОСОБА_4, як начальнику відділення зв'язку Київ-26 було надано службове приміщення у зазначеному будинку - кв.№1, що складалася із двох кімнат, загальною площею 28, 4 кв.м.

Зазначала, що вона з дітьми - ОСОБА_3, ОСОБА_3 були зареєстровані та проживали у зазначеній квартирі. На підставі акту обстеження житлових умов від 15 грудня 1993 р., яким визнано помешкання непридатним для проживання, 02 березня 1994 р. її сім'ю, у складі п'яти осіб, постановлено на квартирний облік.

В подальшому, в 2004 р. у зв'язку з неможливістю продовження експлуатації, буд.АДРЕСА_1 було знято з балансу Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта»та знесено.

У 2012 р. вона дізналася, що в 2011 р. її сім'ю було знято з квартирного обліку й на звернення до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта»та районної ради про надання житлового приміщення, отримала відмову.

Посилаючись на викладені обставини, просила суд зобов'язати Київську міську державну адміністрацію передати Голосіївській районній в м. Києві державній адміністрації житлове приміщення, яке складається не менше як із двох кімнат для надання його їй.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2014 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), посилаючись на неправильне застосування та порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши представників виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, представника позивачки, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що ОСОБА_1 разом із дітьми значиться зареєстрованою та раніше проживала у кв.АДРЕСА_1, який через аварійний стан було знесено у 2004 р., а тому має право на отримання іншого житлового приміщення.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на обставинах справи та суперечать вимогам матеріального права.

Встановлено, що ОСОБА_1, яка перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 з 14 серпня 1987 р., разом з дітьми- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 й ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, значаться зареєстрованими у кв.АДРЕСА_1 /а.с.6-9, 68-70, 247 т.1, а.с.1 т.2/.

Долучені до справи матеріали свідчать про те, що будинок за АДРЕСА_1 є одним і тим же будинком.

Відповідно до відповіді Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 20 жовтня 2004р. № 6-г/оп-416, родина ОСОБА_1 перебувала на квартирному обліку в загальній черзі з 02 березня 1994 р., а будинок, в якому вона зареєстрована з дітьми, знесено /а.с.13 т.1/.

Знесення будинку у 2004 р. підтверджується змістом долученої до справи копії наказу №240 від 05 травня 2004 р. директора Київської міської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», який містить посилання на дані акту обстеження технічного стану будівлі від 14 липня 2003 р. та листа Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 25 березня 2004 р. за №524-706, на підставі яких було прийнято рішення про списання з балансу аварійної будівлі відділення зв'язку №26 по АДРЕСА_1 її знесення, припинення розрахунку земельного податку з 01 травня 2004 р. й висів на земельній ділянці трав /а.с.12, 17 т.1/.

Проте, з відповіді Київської міської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» №61-17/50 від 29 травня 2013 р. убачається, що згаданий акт та лист, на підставі яких прийнято рішення про знесення будівлі, а також будь-яка інформація про земельну ділянку по АДРЕСА_1 в архівах дирекції відсутня /а.с.11 т.1/.

Відсутня й інформація щодо поштової адреси по АДРЕСА_1 в містобудівному кадастрі, про що свідчить зміст відповіді департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради на запит від 17 березня 2014 р. /а.с.141 т.1/.

Згідно долученого до справи листа за № 416 від 23 травня 2014р. КП «ЖЕО - 111 Голосіївського району», на підставі розпорядження №75 від 16 лютого 2011 р. Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації будинки приватного сектору закріплені на обслуговування за підприємством по паспортному режиму; в архівних документах домоволодіння по АДРЕСА_1/1 не значиться; дані отриманої житловим органом картотеки свідчать про реєстрацію в неіснуючому будинку 3 осіб - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а.с.207 т.1/.

Отже, матеріалами справи доведено, що будинок, в якому вважаються зареєстрованими позивачка та її діти, знесено у 2004 р. й на момент знесення вказані особи за місцем реєстрації не проживали.

Крім цього, зі справи убачається, що чоловік позивачки - ОСОБА_5 у 1994 р. за місцем на той час проживання по АДРЕСА_1 був зарахований на квартирний облік разом із членами сім'ї у складі п'яти осіб - він, ОСОБА_1, їх син ОСОБА_3, а також ОСОБА_4 /баба/ і ОСОБА_6 - мати дружини.

Разом з тим, відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, ОСОБА_5 було знято з квартирного обліку на підставі розпорядження голови Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації №380 від 27 травня 2011 р. у зв'язку з тим, що він 10 і більше років не надавав до відділу обліку та розподілу жилої площі необхідних документів для перебування на квартобліку /а.с.63,64 т.1/.

Відповідно до долучених до справи доказів, 30 січня 1997 р. ОСОБА_5 уклав з АТ ХК «Київміськбуд» ф'ючерсний контракт №2677 про інвестування у житлове будівництво й після виконання умов якого 01 грудня 1997 р. отримав свідоцтво про право власності на двокімнатну, жилою площею 30,5 кв.м., кв.АДРЕСА_2 /а.с.218-241 т.2/.

У своїх заявах, зверненнях та клопотаннях ОСОБА_1 вказувала місцем свого проживання кв.АДРЕСА_2 /а.с.2, 14-17, 27, 69, 76, 125, 138, 210 т.1/.

Ухвалюючи рішення про зобов'язання органів державної влади забезпечити ОСОБА_1 житлом у зв'язку з знесенням у 2004 р. будинку, в якому вона залишилася зареєстрованою, суд першої інстанції не врахував вимоги ч.1 ст.29 ЦК України, у відповідності до яких місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому /гуртожиток, готель, тощо/ у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Отже, істотне значення для визначення поняття місця проживання особи є наявність житлового приміщення та придатність його для проживання.

Положеннями ст.6 Закону України № 1382 -1V від 11 грудня 2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

При цьому, районний суд залишив поза увагою наявні у справі докази, згідно яких ОСОБА_1 та інші члени її родини за місцем реєстрації не проживали.

Обґрунтовуючи вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що її з родиною виселили з буд. АДРЕСА_1

Між тим, доказів на підтвердження вказаних обставин до справи не долучено, в той час як з її пояснень та наявних у справі доказів убачається, що вони самостійно залишили вказане помешкання до його знесення.

Відповідно до матеріалів справи, листом №6-г/оп-416 від 20 жовтня 2004 р. Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація проінформувала ОСОБА_1 про те, що будинок АДРЕСА_1 знесено УДППЗ «Укрпошта» та їй було рекомендовано питання щодо надання іншого жилого приміщення вирішувати з державним підприємством, або у судовому порядку /а.с.13 т.1/.

Залишилася без уваги суду й та обставина, що лише у листопаді 2012 р. ОСОБА_1 почала звертатися до державних органів з метою забезпечення житлом у зв'язку з реєстрацією її та дітей у будинку, який знесено у 2004 р. /а.с.18 т.1/.

Окрім цього, районний суд у своєму рішенні обґрунтовано керувався вимогами ст.110 ЖК України, проте неправильно витлумачив їх зміст.

Так, згідно положень ст.110 ЖК України громадяни виселяються з житлових будинків державного і громадського житлового фонду з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення, якщо будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню.

Матеріали справи безспірно доведено, що ОСОБА_1 зі своєю родиною не проживала у знесеному у 2004 р. житлового будинку.

Разом з тим, районний суд не врахував конкретні обставини справи та те, що сама по собі реєстрація позивачки з дітьми у будинку, який знесено у 2004 р., не породжує правових підстав до забезпечення її у зв'язку з цим житлом.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції, як постановлене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в позові.

У відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підлягають стягненню понесені витрати по справі, пов'язані з оплатою судового збору при подачі апеляційної скарги, в сумі 121 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 грудня 2014 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи - Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання надати житло - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, в сумі 121 грн. 80 коп.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/10124/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2578/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.