Справа № 750/1703/15-ц Провадження № 22-ц/795/923/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Рахманкулова І. П. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Лакізи Г.П., Скрипки А.А.,
при секретарі:Мартиновій А.В.,
за участю:представника позивача Шевченко О.М., представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на період ліквідації ПАТ «Банк «Демарк» Приходька В.О. на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» до ОСОБА_8 про застосування наслідків нікчемного правочину,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Банк «Демарк» до ОСОБА_8 про застосування наслідків нікчемного правочину.

Не погоджуючись з даним рішенням ПАТ «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на період ліквідації ПАТ «Банк «Демарк» Приходька В.О. звернувся з апеляційною скаргою та посилаючись на порушення судом норм матеріального права просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ринкова вартість товарів/послуг повинна у будь-якому разі включати до себе податок на додану вартість, яка не була сплачена при укладенні правочину між Банком та ОСОБА_8, що оплата приміщення більше ніж на 20% менша від ринкової його вартості, в результаті державі в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заподіяна шкода в сумі 216096 грн. 00 коп.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ч.2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки договір купівлі-продажу укладено з дотриманням вимог цивільного законодавства, тобто сторонами обумовлені та виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, договір укладено в установленій законом формі, нотаріально посвідчений, проведено державну реєстрацію права власності за відповідачем, вартість спірного приміщення 814968 грн. (без ПДВ) визначена згідно звіту про оцінку об'єкта нерухомості Т-4253/2, виконаного оцінювачами експертної фірми «Еталон» у встановленому порядку (при цьому об'єкт продано за 827904 грн.), кошти сплачені, вартість за ретроспективною оцінкою ТОВ «Стоун Брідж» становить 870000 грн. без ПДВ, платником якого покупець - фізична особа не є, тобто відсутня різниця в ціні в 20%, крім того оцінювачу, ТОВ «Стоун Брідж», об'єкт нерухомості та документація не надавались, а тому законних підстав вважати такий договір нікчемним немає.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В п.п.5, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлено як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Згідно зі ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

По справі встановлено, що 15 серпня 2014 року між ПАТ «Банк «Демарк» в особі Голови Правління банку Оніщенко Л.О. та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу. Згідно договору ОСОБА_8 придбала нежиле приміщення площею 78,4 кв.м. по АДРЕСА_1 за 827904 грн., які відповідно до п.2.3.1 продавець одержав від покупця до підписання цього договору. Договір купівлі - продажу посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Пінчук Н.Г., зареєстрований в реєстрі за №1271 (а.с.7-9).

Факт придбання нежилого приміщення за вказану суму, відповідачем не спростований та фактично не заперечувався, що в силу ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

В пунктах 2.1, 2.2 договору зазначено, що ринкова вартість предмету договору, згідно Звіту про оцінку, виданого Експертною фірмою «Еталон» 14 серпня 2014 року, становить 814968 грн.

Зі звіту про оцінку об'єкта нерухомості Т-4253/2 - нежилого приміщення загальною площею 78,4 кв.м., що належить ПАТ «Банк «Демарк» та розташованого по АДРЕСА_1 виконаного оцінювачами Експертної фірми «Еталон» дійсно вбачається, що станом на 14 серпня 2014 року ринкова вартість нежилого приміщення загальною площею 78,4 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 становить без урахування 20% ПДВ 814968 грн. (а.с.35-36).

Згідно звіту про ретроспективну незалежну оцінку приміщення позабалансового відділення Банку «Демарк» загальною площею 78,4 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 (дата оцінки 15 серпня 2014 року) проведену ТОВ «Стоун Брідж», ринкова вартість спірного нежилого приміщення складає 870000 грн. без ПДВ, або 1044000 грн. з ПДВ.

З резюме до даного звіту вбачається, що приміщення для огляду не надавалось, проводилась оцінка без правовстановлюючих та технічних документів. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідач, як власник об'єкту нерухомості, була повідомлена про проведення ретроспективної оцінки ТОВ «Стоун Брідж».

Також в даному резюме зазначено, що строк дії висновку про вартість приймається рівним 6 місяців з дати оцінки за умови стабільної фінансової ситуації на ринку нерухомості, а дата оцінки 15 серпня 2014 року (а.с.12).

Тобто, на момент подачі позовної заяви ПАТ «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на період ліквідації ПАТ «Банк «Демарк» Приходька В.О. 23 лютого 2015 року (а.с.1) даний звіт був недійсним і фактично у позивача відсутні докази на підтвердження нікчемності правочину - договору купівлі-продажу від 15 серпня 2014 року з підстав п.3.ч.3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» .

На підставі постанови Правління НБУ від 25 вересня 2014 року №600 ПАТ «Банк «Демарк» було віднесено до категорії неплатоспроможних, тобто на час укладення спірного правочину банк не було визнано неплатоспроможним.

Пунктом 3 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на який позивач посилається як на підставу свого позову передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, коли банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо відсутності сумнівів у правильності звіту про оцінку нерухомого майна, складеного оцінювачем Експертної фірми «Еталон» на час вчинення спірного правочину, адже звіт складений підприємством, що має Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №16478/14, виданий Фондом державного майна України 23 травня 2014 року та дійсний до 23 травня 2017 року, оцінювач має кваліфікаційні свідоцтва оцінювача майна і майнових прав (свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №8324 від 19 липня 2011 року). Крім того, спірний об'єкт нерухомості продано фізичній особі, яка не є платником ПДВ, а цей податок в бюджет при укладенні угоди не сплачувався, чого не спростували у судовому засіданні представники позивача. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що ринкова вартість об'єкта нерухомості повинна враховувати 20% ПДВ, адже відсутні докази про перерахування позивачем цього податку до бюджету при укладенні угоди з фізичною особою.

За таких обставин законних підстав вважати спірний договір нікчемним не вбачається.

Клопотання про призначення судової експертизи для визначення вартості спірного об'єкту нерухомості позивачем в суді першої інстанції без поважних причин не заявлялось при відсутності перешкод для цього.

З огляду на вище викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи та враховуючи вимоги ст.11, 303 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на період ліквідації ПАТ «Банк «Демарк» Приходька В.О. - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: