АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 408/204/12 22-ц/774/126/К/15
Справа № 408/204/12 Головуючий у 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/126/К/15 суддя Сільченко В.Є.
Категорія - 52 (ІV) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.

при секретарі: Булах К.О.

за участі: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представників відповідача Твардієвич Таїси Веніамінівни та Шаповалової Марії Іллівни,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" (надалі - ПАТ "Криворіжгаз") про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що 13 травня 2010 року його було призначено на посаду директора з економічної безпеки та режиму Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Криворіжгаз", а наказом №112-к від 23.05.2011 року - звільнено з займаної посади за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників.

Вважає таке звільнення незаконним, оскільки відповідач знехтував законним правом позивача отримати роботу на тому ж підприємстві, передбачене ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України й не розглянув його заяви від 24.03.2011 року та від 23.05.2011 року про переведення його на вакантну посаду директора з безпеки ПАТ "Криворіжгаз", не погодивши його звільнення з Наглядовою радою підприємства.

Уточнивши позові вимоги, позивач просив суд поновити його на роботі на посаді директора з безпеки ПАТ "Криворіжгаз", стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 травня 2011 р. по день поновлення на роботі в розмірі 629514,00 грн., моральну шкоду у розмірі 200000 грн., а також витрати по сплаті судової почеркознавчої експертизи в сумі 2056,32 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову з тих підстав, що рішення є незаконним та необґрунтованим. Вважає, що судом першої інстанції не досліджено в повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для вирішення спору по суті. Зокрема, суд не взяв до уваги, що його звільнення проведене відповідачем є незаконним, вважає, що скорочення штатів було фіктивним; відповідачем не було розглянуто його заяв від 24.03.2011 року та від 23.05.2011 року про переведення на вакантну посаду директора з безпеки ПАТ "Криворіжгаз". Крім того, судом не перевірено дотримання відповідачем приписів п.п. 8.4.6.9. Статуту ПАТ "Криворіжгаз", яким передбачено звільнення за погодженням з Наглядовою радою підприємства. Також зазначив, що відповідачем проведено його звільнення з підприємства, при цьому залишено поза увагою його згоду на переведення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи за наказом № 82-к від 13.05.2010 р. ОСОБА_1 призначено на посаду директора з економічної безпеки та режиму Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Криворіжгаз".

Наказом №112-к від 23.05.2011 року ОСОБА_1 за згодою профкому звільнено з займаної посади за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було порушено жодних законних прав та інтересів позивача при його вивільненні з займаної посади. До того ж всі обставини з приводу звільнення позивача з роботи та відсутності порушень вимог трудового законодавства вже встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили отже згідно вимог ч. 3 ст. 61 та ст. 223 ЦПК України не можуть бути оспорені в іншому процесі незалежно від тотожності підстав та предмету позову.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Із зазначених ОСОБА_1 предмета й підстав позову, вбачається, що предметом позову стало поновлення його на посаді директора з економічної безпеки ПАТ "Криворіжгаз", стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди з підстав незаконності його звільнення з посади директора з економічної безпеки та режиму ПАТ "Криворіжгаз".

Відповідно до п.1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема п.1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до вимог статті 49-2 про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

За ствердженням позивача та відповідно до наявної у нього копії наказу №97 від 22 лютого 2011 року за пунктом 1 внесено зміни до штатного розпису ВАТ "Криворіжгаз" (нині -ПАТ "Криворіжгаз"), якими з 23 лютого 2011 року введено до штатного розпису служби безпеки декілька посад, зокрема й посаду директора з безпеки з посадовим окладом 8000 грн. та пунктом 2 скорочено 23 травня 2011 року шляхом виключення з штатного розпису підприємства серед інших й посаду директора з економічної безпеки та режиму (т.1 а.с. 5).

Колегія суддів критично ставиться до заперечення представників відповідача, що ця копія наказу не відповідає оригіналу, в якому нібито зазначено, що зміни до штатного розпису із введенням нової посади директора з безпеки було внесено не з 23.02.2011 року, а з 23.05.2011 року. Адже на виконання вищезазначених приписів КЗпП України самим роботодавцем до Криворізького міського центру зайнятості разом із Звітом про заплановане вивільнення працівників було направлено копію наказу №97 від 22.02.2011 року, саме в редакції, про яку зазначає позивач, а саме про введення посади директора з безпеки саме з 23.02.2011 року (т. 2 а.с.130-132). На даній копії наказу наявний відбиток штампу начальника відділу кадрів відповідача ОСОБА_5 та її підпис.

На ще одній копіїї цього наказу №97 від 22.02.2011 року із ідентичним змістом, на останньому аркуші виконаний рукописний текст про ознайомлення з цим наказом десяти працівників, в тому числі позивача.

Згідно до висновку №2853-12 судової почеркознавчої експертизи рукописний текст на копіїї наказу №97 від 22.02.2011 року крім запису "Не згоден" виконано начальником відділу кадрів ОСОБА_5

Тому колегія суддів критично відноситься до показань свідка ОСОБА_5, яка заперечила факт внесення змін до наказу №97 від 22.02.2011 року, та не змогла пояснити, яким чином копія наказу із іншим змістом, ніж наразі надається підприємством як згідний до оригіналу за її підписом та відбитком штапму відділу кадрів опинився у центрі зайнятості та у позивача.

Крім того, позивачу було надано перелік вакантних посад на підприємстві за підписом начальника відділу кадрів ОСОБА_5 станом на 23.02.2011 року, де серед вакантних посад зазначено в п.1 посаду директора з безпеки (т.1 а.с.85, т.2 а.с.95).

Колегія суддів критично ставиться до пояснення представників відповідача, що даний перелік був складений помилково, тому що посада директора з безпеки була введена до штатного розпису тільки з 23.05.2011 року, а отже не могла бути включена до переліку вакантних посад станом на 23.02.2011 року, адже згодом самими представниками відповідача було зазначено, що позивач мовляв не скористався можливістю перевестись на на вакансію директора з безпеки, тому що його не влаштував оклад нової посади. В новому переліку вакантних посад станом на 10.05.2011 року цієї посади немає, тому що за наказом від 22.02.2011 року її нібито введено лише з 23.05.2011 року (т.2 а.с.97).

Позивачем 24.03.2011 року тобто в межах двомісячного строку після попередження про майбутнє вивільнення у зв`язку із скороченнням штату було подано письмову заяву про переведення на посаду директора по безпеці ВАТ "Криворіжгаз", яку зареєстровано у вхідній кореспонденції за №4357 24.03.2011 року (т.1 а.с. 7). Проте дана заява жодним чином не розглянута і за поясненням представників відповідача не була направлена тодішнім директором підприємства жодному із підрозділів підприємства. Так згідно витягу з журналу вхідної кореспонденції (роздруківки електронного носія т.2 а.с. 122) вказана заява ОСОБА_1 вх.№4357 від 24.03.2011 року подана ним до канцелярії про переведення його на посаду директора по безпеці, не містить жодної резолюції керівника та не виконана.

Отже колегія суддів прийшла до висновку про порушення процедури вивільнення працівників при проведенні скорочення штату у випадку із позивачем та необхідності скасувати наказ Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" № 112-к від 23.05.2011 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора з економічної безпеки за ч. 1 п. 1 ст. 40 КЗпП України та поновити його на посаді директора з безпеки та режиму.

Разом із тим, вирішуючи позовні вимоги про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу та морільної шкоди, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання ничжеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В даному випадку позивач звернувся до суду з питанням про поновлення на роботі без порушення строку звернення до суду із даним позовом, але з позовними вимогами про поновлення на посаді, на яку він не був переведений, про що, й зазначено як у рішенні Дзержинського районного суду від 15.09.2011 року, так і в ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.11.2011 року (т.1 а.с.33-38). У даній справі позивач просив поновити його на посаді, які він займав перед незаконними звільненням. Проте в даному випадку тривалий розгляд питання про поновлення на роботі випливає саме тому, що позивачем не одразу було подано такі позовні вимоги, а отже присудження виплати середнього заробітку можливо лише за один рік в сумі 230453, 98 грн. за час вимушеного прогулу з 24.05.2011 року по 10.03.2015 року, відповідно до довідки про доходи позивача (т. 2 а.с. 139) .

Крім того, позовні вимоги про відшкодування заподіяної моральної шкоди оціненої позивачем у 200000 грн., враховуючи визнання за роботодавцем факту порушення трудових прав позивача та поновлення позивача на займаній посаді, присудження виплати йому заробітної плати за вимушений прогул, за думкою колегії суддів підлягають частковому задоволенню, враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості в розмірі 1000 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28 жовтня 2014 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Скасувати наказ Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" № 112-к від 23.05.2011 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора з економічної безпеки за ч. 1 п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді директора з економічної безпеки з 24.05.2011 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 24.05.2011 року по 10.03.2015 року в сумі 230453 (двісті тридцять тисяч чотириста п'ятдесят три) грн. 98 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" на користь ОСОБА_1 1000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" на користь ОСОБА_1 2056,32 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судової почеркознавчої експертизи.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції в розмірі 3822,21 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: