Справа № 664/1802/15-ц.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

у складі: судді Заславець Н.В.,

при секретарі Бондаревій Т.К.,

за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Цюрупинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ТОВ « Комунхоз», про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні позивач позов підтримала , суду пояснила, що відповідає є її колишнім чоловіком, з яким вона припинила сімейні відносини у березні 2009 року. Останній був засуджений до позбавлення волі строком понад три роки, тому шлюб з ним вона розірвала через органи РАЦС у 2011 році. Дитина залишалася проживати з нею. , тому шлюб вона а просила задовольнити. На підставі ордеру № 48 від 04.10.2004 року, виданий згідно рішення виконавчого комітету Цюрупинської міської ради від 15.09.2004 року за № 206 на її ім*я , вона отримала кімнату в гуртожитку, де проживає на умовах житлового найму, займає кімнату № 54-«А» у будинку №169 по вул. Крилова в м.Цюрупинську. В кімнаті вона проживає разом із своїм неповнолітнім сином ІНФОРМАЦІЯ_1. У липні 2015 року вона народила дочку, яка також зареєстрована у кімнаті гуртожитку за місцем її проживання . У кімнаті також зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2, який фактично близько п*яти років не проживає за зазначеною адресою, не сплачує комунальні послуги, його особистих речей у кімнаті немає, утриманням помешкання він не займається. Комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб, тому вона змушена сплачувати квартплату і послуги за відповідача. Реєстрація відповідача створює для неї перешкоди і у приватизації кімнати. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов спочатку не визнав, у ході розгляду справи вимоги позивача визнав. Суду пояснив, що з березня 2009 року перебував під вартою , був засуджений і звільнився з місць позбавлення волі у жовтні 2013 року. Однак не міг вселитися у кімнату, оскільки позивач на той час вже розірвала з ним шлюб і створила нову сім*ю. Крім того, він не ставив питання про примусове вселення через невелику житлову площу приміщення і з урахуванням того, що з позивачем проживає їх спільний син. Позов не визнав, оскільки позивач практично позбавила його житла, не бажає переоформити на нього земельну ділянку, яка не приватизована, на якій він міг би збудувати собі житло. Хоча він визнає позов у тому, що дійсно після звільнення з місць позбавлення волі пройшло понад шість місяців, він проживає у квартирі своєї матері в АДРЕСА_1, і з моменту звільнення втратив право на збереження за ним жилої площі у гуртожитку за місцем реєстрації. Проти задоволення позову не заперечує, про що добровільно до суду подав письмову заяву.

Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи та оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач на підставі ордеру № 48 від 04.10.2004 року, виданий згідно рішення виконавчого комітету Цюрупинської міської ради від 15.09.2004 року за № 206 на склад сім*ї із трьох осіб (а.с.9) проживає в кімнаті гуртожитку на умовах житлового найму, разом із сином ОСОБА_3, 2000 р.н.(а.с.11) та малолітньою дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.27) займають кімнату № 54-«А» у гуртожитку у будинку №169 по вул. Крилова в м. Цюрупинську. У наданій кімнаті гуртожитку з 08.11.2006 року також зареєстрований колишній чоловік позивача ОСОБА_2, що підтверджено даними про реєстрацію у його паспорті (а.с. 29) та адресною довідкою(а.с.2). Відповідач з березня 2009 року не проживає за зазначеною адресою, не сплачує комунальні платежі, його особистих речей у кімнаті немає, утриманням приміщення він не займається. До жовтня 2013 року відповідач відбував покарання у виді позбавлення волі, після звільнення питання про вселення не ставив, проживає в м. Цюрупинську у квартирі своєї матері АДРЕСА_2. Зазначені обставини повідомлені і визнані обома сторонами у повному обсязі і приймаються судом без доказування відповідно до положень ч.1 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до актів обстеження кімнати № 54-«А» в гуртожитку №169 по вул. Крилова в м. Цюрупинську від 27.04.2015 року та від 27.07.2015 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в кімнаті не проживає з березня 2009 року(а.с.7,8).

Відповідно до роз?яснень у п. 10 Пленуму верховного Суду України « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 р. № 2 право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім?ї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. У разі відсутності осіб понад встановлені строки з поважних причин цей строк може бути продовжений судом.

Положеннями п.7 ч.3 ст. 71 ЖК України закріплено положенн щодо збереження жилого приміщення за тимчасово відсутньою особою у випадку засудження її до позбавлення волі на певний строк у випадку, якщо у квартирі ( їх частині) залишилися проживати інші члени сім*ї.

На момент взяття під варту відповідач перебував у шлюбі з позивачем і остання була членом його сім*ї, тому за відповідачем на період відбування покарання до жовтня 2013 року зберігалося право на жиле приміщення кімнату у гуртожитку.

Разом з тим, відповідач після звільнення з місць позбавлення волі, будучи зареєстрованим у ІНФОРМАЦІЯ_3, кімната №54-А, не виявив бажання щодо проживання у приміщенні, не ставив питання про його вселення до кімнати і проживає без реєстрації за іншою адресою. Договір житлового найму з ним не укладено, останній добровільно не змінює реєстрацію місця проживання, чим порушує право позивача на приватизацію житлового приміщення кімнати у гуртожитку і, крім того, остання сплачує житлово-комунальні послуги за відповідача. Зазначені обставини визнані обома сторонами, підтверджені даними про реєстрацію сторін у гуртожитку та актами про не проживання відповідача у спірній кімнаті в строк з 2009 року. Реєстрація місця проживання обмежує інтереси наймача, пов'язані з правом вирішення питання про приватизацію житла , тому право вимоги захисту порушеного права є законними. У звязку з чим перешкоди, які створені цією реєстрацією, мають бути усунуті шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням кімнатою №54-«А» у гуртожитку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно не проживає в кімнаті гуртожитку понад шість місяців без поважних причин, підстав для збереження за ним житла після жовтня 2013 року не встановлено, що зафіксовано актами обстеження житлово-побутових умов станом на 27.07.2015 року, повідомленням відповідача про його конкретне місце проживання без реєстрації і свідчить про те, що обставини станом на дату розгляду справу не змінилися.

Витрати у справі віднести на позивача за її клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, ч.4 ст. 174, ч.3 ст. 209, ст..ст. 212-215 ЦПК України, ст.71 ЖК України, суд

вирішив:

Позовнi вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою в гуртожитку за №54 - А, розташованою в будинку №169 по вул. Крилова в м. Цюрупинську Херсонської області

Витрати у справі віднести на позивача.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Цюрупинський районний суд.

Суддя підпис ОСОБА_5

Суддя Заславець Н.В.