солом`янський районний суд міста києва
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., за участю секретаря Грінченко Є.С., заявника ОСОБА_2, представника заінтересованої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві Мельниченка Вадима Сергійовича, заінтересовані особи стягував ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою в порядку ст. ст. 383-385 ЦПК України, в якій просить суд визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві Мельниченка В.С. (далі - ВДВС) щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 26 лютого 2015 року по виконавчому провадженню №46524720 та скасувати її. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що державний виконавець порушив ч.2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.128 Кодексу законів про працю України, неправомірно, на думку заявника, встановивши розмір відрахувань із заробітної плати боржника.

При чому заявник акцентує увагу суду на тому, що відповідно до п.2 оскаржуваної постанови загальний розмір відрахувань (утримання) із заробітної плати становить 40 відсотків, з них 20 відсотків на погашення у повному обсязі заборгованості на користь стягувача і 20 відсотків на погашення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій на користь відповідного ВДВС, що вдвічі перевищує, на думку боржника, допустимий законом граничний розмір таких відрахувань (утримань), оскільки вважає, що таким чином державний виконавець неправильно застосував матеріальну норму при встановленні загального розміру відрахувань, оскільки 50 відсотків із заробітної плати можливо стягувати виключно в разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином.

В судовому засіданні ОСОБА_2 заявив клопотання про витребування у ВДВС матеріалів виконавчих проваджень ВП №46524720, відкритого на підставі постанови від 16 лютого 2015 року, та виконавчого провадження ВП №34380022, яке було закінчено 19 червня 2014 року на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вони мають доказове значення для даної справи і можуть підтвердити обставини, на які заявник посилається, зокрема, на те, що державний виконавець Мельниченко В.С. не мав права виносити оскаржувану постанову на підставі заяви стгувача, поданої в рамках іншого виконавчого провадження.

Також заявник наполягав на тому, що в цих виконавчих провадженнях наявні документи, з яких можна дійти висновку про часткову оплату стягувачу боргу і про те, що частково заявник оплачує борг на рахунок ВДВС, проте останній навмисно ці обставини приховує.

Крім того, заявник підтримав клопотання, зазначене в скарзі про зупинення виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_2

Представник стягувача в судовому засіданні не заперечувала проти витребування матеріалів виконавчих провадження, щодо решти - покладалася на розсуд суду.

Особа, рішення якої оскаржується, в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. Його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши заявника та представника стягувача, дослідивши матеріали за скаргою, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 137 ЦПК України у випадках, якщо у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов`язаний витребувати такі докази.

Докази, які вимагає суд, направляються до суду безпосередньо. Суд може також уповноважити заінтересовану особу, яка бере участь у справі, одержати доказ для представлення його суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який вимагає суд у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня отримання запиту. За неповідомлення суду про неможливість подати докази, а також за неподання доказів, у тому числі і з причин, визнаних судом неповаженими, винні особи несуть відповідальність встановлену законом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати суду докази (ст. 137 ЦПК України)

Зважаючи на те, що документи, які просить витребувати заявник можна отримати виключно на підставі вмотивованого рішення суду, і з урахуванням того, що вони можуть бути використані як докази у даній справі, суд приходить до висновку про необхідність витребування вищезазначених матеріалів.

Щодо клопотання про зупинення виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника, тобто рішення, про незаконність якого порушує питання боржник, то в його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і вони є обов`язковими для виконання на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В свою чергу, рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист та безпосередньо сам виконавчий документ в передбаченому законом порядку не оскаржені, що позбавляє суд на даній стадій з урахуванням доводів боржника задовольнити його клопотання.

Окремо, в контексті оскарження постанови про звернення стягнення і в частині стягнення з боржника виконавчого збору, суд звертає увагу боржника на наступне.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», імперативно встановлено, що спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби під час виконання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору або накладення штрафу, прийнятої під час виконання будь-яких виконавчих документів, у тому числі рішень судів загальної юрисдикції та господарських судів, належать до адміністративної юрисдикції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своє ухвалою закриває провадження у справі, якщо провадження у справ було відкрито, а справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись законами України «Про виконавче провадження», ст. ст. , 137, 383-388 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Витребувати в відділі державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №46524720, відкритого 16 лютого 2015 року на підставі виконавчого листа, виданого Солом`янським районним судом м. Києва 20.09.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 боргу в сумі 414688,35 грн., та виконавчого провадження №34380022, закритого 19 червня 2014 року з виконання виконавчого листа, виданого Солом`янським районним судом м. Києва 20.09.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 боргу в сумі 414688,35 грн.

Зазначені вище документи терміново направити на адресу суду за адресою м. Київ, вул. М. Кривоноса, 25, судді Кицюк В.С .

Також суд роз`яснює, що за неповідомлення суду про неможливість подати докази, а також за неподання доказів, у тому числі і з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність встановлену законом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати суду докази.

В іншій частині - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

В судовому засіданні оголосити перерву до 25 червня 2015 року до 12.30 години.

В судове засідання викликати заявника та заінтересованих осіб.

Суддя В.С. Кицюк