Апеляційний суд Житомирської області
Справа №284/2112/14-ц Головуючий у 1-й інст. Піщуліна І. С.
Категорія 43 Доповідач Заполовський В. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І., Трояновської Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області про зобов'язання надати житло та видати ордер на заселення житлової площі, за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області на рішення Народицького районного суду Житомирської області від 05 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду даним позовом. Просила зобов'язати Виконавчий комітет Овруцької міської ради Житомирської області надати благоустроєне безоплатне житло у вигляді окремої квартири чи будинку у межах норми житлової площі, що відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, в м. Овручі Житомирської області та видати ордер на заселення житлової площі.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є суддею Овруцького районного суду Житомирської області. З 20.01.2009 року перебуває у виконавчому комітеті Овруцької міської ради Житомирської області на квартирному обліку й включена в списки на одержання житла, але до даного часу житлом не забезпечена, що призводить до порушення її прав.

Рішення Народицького районного суду Житомирської області від 05 грудня 2014 року позов задоволено.

Зобов'язано виконавчий комітет Овруцької міської ради Житомирської області надати ОСОБА_1 благоустроєне безоплатне житло у вигляді окремої квартири чи будинку у м. Овручі Житомирської області та видати ордер на заселення житлової площі.

Не погодившись з рішенням суду Виконавчий комітет Овруцької міської ради Житомирської області подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Зокрема зазначає, що судом не взято до уваги те, що відповідно до Закону України "Про статус суддів" та постанови Кабінету Міністрів України від 3.08.2005 року № 707 "Про затвердження Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів", обов'язок щодо забезпечення суддів житлом покладався на органи виконавчої влади, а не на органи місцевого самоврядування. Крім того, вказані нормативно-правові акти, на які посилався позивач та суд, на момент звернення з позовом до суду втратили чинність.

Разом з тим, ухвалення судового рішення про забезпечення позивача житлом призводить до порушення прав інших осіб, які перебувають у списку позачергового одержання житла перед позивачем.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції установивши, що позивач протягом шести місяців з дня обрання його суддею й до часу розгляду справи житлом забезпечений не був, застосував положення частини сьомої статті 44 Закону України «Про статус суддів», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, і дійшов висновку про наявність правових підстав для забезпечення ОСОБА_1 благоустроєним житлом.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Відповідно до статей 126, 130 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Держава забезпечує фінансування на незалежні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

Гарантії самостійності судів і незалежності суддів забезпечуються, зокрема належним і соціальним забезпеченням суддів, що передбачено ст.14 Закону України «Про судоустрій України», який був чинним на час виникнення правовідносин.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до Указу Президента України №392/2008 від 23.04.2008 року „Про призначення суддів" позивача ОСОБА_1 призначено на посаду судді Овруцького районного суду Житомирської області. Наказом голови Овруцького районного суду Житомирської області №40-к від 23.06.2008 року позивача зараховано до штату районного суду з 23.06.2008 року.

Згідно рішення виконавчого комітету Овруцької міської ради № 9 від 20.01.2009 року ОСОБА_1 взята на квартирний облік громадян та перебуває на квартирному обліку в міськвиконкомі в списку позачергового одержання житла.

Постановою Верховної Ради України „Про обрання суддів" від 16.05.2013 року ОСОБА_1 обрана суддею Овруцького районного суду Житомирської області безстроково.

Частиною 7 ст.44 Закону України «Про статус суддів» встановлено, що не пізніш як через шість місяців після обрання суддя Конституційного Суду, Верховного Суду або вищого спеціалізованого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири або будинку Кабінетом Міністрів України, а суддя іншого суду - відповідними місцевими органами державної виконавчої влади за місцем знаходження суду. У разі незабезпечення судді благоустроєним житлом у зазначені строки суд за рахунок державного бюджету може придбати квартиру або будинок за ринковими цінами і передати їх у користування судді. Порядок фінансування судів для цієї мети, а також порядок розрахунків з державним бюджетом органу державної виконавчої влади, який своєчасно не надав судді житло, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого Указом Президента України від 3.03.2003р. №182/2003, Державна судова адміністрація України здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів, вживає заходів щодо забезпечення суддів благоустроєним житлом. Крім того, питання щодо забезпечення суддів апеляційних судів житлом регулюється Порядком забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів, затвердженого постановою КМ України від 3.08.2005р. №707, пунктом 2, 4 якого встановлено, що суддя, щодо якого прийнято рішення про взяття на облік для забезпечення житлом, письмово повідомляє про це місцевий орган виконавчої влади. Копія рішення місцевого органу виконавчої влади про надання судді житла надсилається Державній судовій адміністрації для ведення обліку. У разі коли місцевий орган виконавчої влади у шестимісячний строк не забезпечили житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, суд на підставі його заяви за погодженням з Державною судовою адміністрацією може прийняти рішення про придбання житла за рахунок коштів державного бюджету та передачу його у користування судді. Для забезпечення суддів благоустроєним житлом Державна судова адміністрація та її територіальні управління (стосовно суддів місцевих судів) ведуть контрольні списки суддів, які потребують поліпшення житлових умов, та суддів, які забезпечені житлом, і вносять місцевим органам виконавчої влади пропозиції щодо забезпечення суддів житлом. Взяття, перебування та зняття з обліку судді здійснюється виконавчими комітетами рад за місцем роботи відповідно до житлового законодавства.

Стаття 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає особливості повноважень районних у містах рад та їх виконавчих органів, зокрема, питання організації управління районами в містах належать до компетенції міських рад. Районні у містах ради (у разі їх створення) та їх виконавчі органи відповідно до Конституції та законів України здійснюють управління рухомим і нерухомим майном та іншими об'єктами, що належать до комунальної власності територіальних громад районів у містах, формують, затверджують, виконують відповідні бюджети та контролюють їх виконання, а також здійснюють інші повноваження, передбачені цим Законом, в обсягах і межах, що визначаються міськими радами.

Відповідно до вимог ст.5 ЖК України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів, а відповідно до пункту 6 ст.15 ЖК України до компетенції виконкому міської Ради відноситься прийняття рішень про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради. Отже, передумовою для надання житла суддям є, зокрема, рішення органу місцевого самоврядування.

З огляду на викладене та враховуючи правову позицію, яка викладена в постановах Верховного Суду України №21-292а11 від 7 травня 2012року і від 12.11.2014 року та те, що обов'язок забезпечити житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, покладений на місцеві органи виконавчої влади за місцем роботи судді, а також те, що позивач протягом шести місяців з дня обрання його суддею і на час розгляду справи не був забезпечений житлом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача, оскільки вирішення питання щодо розподілу та надання житла судді Іщук Л.П. відноситься до компетенції Овруцької міської ради та її виконавчого органу, а доводи апеляційної скарги про те, що виконком Овруцької міської ради є неналежним відповідачем не заслуговують на увагу.

Що стосується тверджень скарги про застосування судом Законів України та нормативних актів, які на час постановлення рішення судом втратили чинність, то вони не ґрунтуються на законодавстві, що регулюють дію законів у часі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до п. 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Згідно із частинами 1 та 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ч. 3 ст. 5 ЦК України).

Частиною 4 ст. 4 ЦК України визначено, що актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Отже, ураховуючи, що право у позивача на отримання житла виникло під час дії Закону України «Про статус суддів» та Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів, затвердженого постановою КМ України від 3.08.2005р. №707, а не з часу набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів», застосуванню до спірних правовідносин підлягає закон який діяв на момент існування такого права.

З цих правових підстав і заявлений позов ОСОБА_1

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги колегія суддів визнає не обгрунтованими та такими, що не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області відхилити.

Рішення Народицького районного суду Житомирської області від 05 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді