№ 207/886/14-ц
№ 2/207/24/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

судді: Литвинчука В.П.

при секретарі: Єрмаковій Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпродзержинську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", третя особа приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсним іпотечного договору та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Публічного Акціонерного Товариства Сведбанк про визнання недійсним іпотечного договору та стягнення моральної шкоди.

У судовому засіданні відповідач, Публічне Акціонерне Товариство Сведбанк, було замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи.

В обгрунтування пред*явлених позовних вимог позивачка вказала, що 04 серпня 2008 року відповідачкою по справі, її колишньою невісткою ОСОБА_2, з Відкритим Акціонерним Товариством Сведбанк, правонаступниками якого відповідно є Публічне Акціонерне Товариство Сведбанк та Товариство з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи, був укладений кредитний договір № 0311/0808/88-035. Відповідно до укладеного кредитного договору відповідачці був наданий кредит у сумі 19.000 доларів США строком до 03 серпня 2018 року зі сплатою 12,5 відсотків річних за весь строк фактичного користування кредитом. У забезпечення виконання кредитного договору нею та її сином ОСОБА_3, відповідачем по справі, в цей же день, 04 серпня2008 року, було укладено іпотечний договір № 0311/0808/88-035-Z-1. Предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1, яка належить їй та її сину на праві спільної сумісної власності. Однак, вона ніколи не мала наміру відчужувати чи передавати в іпотеку своє єдине житло. Відповідачі шляхом обману і застосування психічного тиску примусили її підписати іпотечний договір. Відповідачі запевнили її, що їм необхідно взяти кредит для придбання мікроавтобуса, що підписання нею іпотечного договору носить формальний характер, який не матиме для неї ніяких наслідків. Відповідачі скористались обставиною, що вона пенсіонерка, людина похилого віку,часто хворіє, потребує постійного стороннього догляду. Також відповідачі їй говорили, що якщо вона не погодиться їм допомогти, то вони відмовляться за нею доглядати. Боячись залишитись без їхньої допомоги та піклування, під впливом психічного тиску і обману з їх боку, вона підписала іпотечний договір. Підписуючи іпотечний договір вона знаходилась у стані душевного хвилювання тому, що у травні 2008 року померла її мати і вона оформляла спадщину. Вважає, що це є підставою для визнання іпотечного договору недійсним. Відповідачі її запевнили, що квартири не відберуть. Однак, мікроавтобуса вони не придбали та умов укладеного кредитного договору відповідачка не виконує. У зв*язку з цим утворилась заборгованість і рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01 жовтня 2012 року з відповідачки на користь банку було стягнуто 164.930 гривень 75 копійок заборгованості за кредитним договором. Відповідачі після рішення суду примушували її в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором продати квартиру. Окрім того, відповідачі своїми діями завдали їй моральну шкоду, яка полягає у її душевних переживаннях, що виникли внаслідок обману і психічного тиску з їх боку. З приводу можливої втрати єдиного житла у неї погіршився настрій, сон, підвищилось нервове напруження, розладились стосунки з рідними, вона стала частіше хворіти. Просить позов задовольнити, визнавши іпотечний договір недійсним та стягнувши з відповідачів на її користь у рахунок спричиненої їй моральної шкоди по 2.500 гривень з кожного.

Представник позивачки підтримав пред*явлений позов та пояснив, що позивачка не мала наміру передавати в іпотеку квартиру. Іпотечний договір позивачкою був укладений на вимогу відповідачів, сина та невістки, які мали намір придбати мікроавтобус. Також відповідачі заявили позивачці, що у разі відмови від укладення іпотечного договору вони відмовляться за нею доглядати. Строку позовної давності позивачка не пропустила, а якщо пропустила, то просить його поновити. Про своє порушене право позивачці стало відомо після винесення рішення Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська. Відповідачі позивачку обманули тому, що не придбали мікроавтобус, а гроші витратили. Просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з*явилась, пред*явленого позову не визнала та у поданих суду запереченнях вказала, що нею з позивачем був укладний кредитний договір та нею був отриманий кредит у сумі 19.000 доларів США. У зв*язку з невиконанням умов укладеного нею кредитного договору рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01 жовтня 2012 року з неї на користь банку було стягнуто 164.930 гривень. Позивачка та її син по справі приймали участь у якості третіх осіб та ніяких заперечень стосовно іпотечного договору не мали. На позивачку при укладенні іпотечного договору вона не чинила ніякого тиску. Позивачка сама надала банку письмову згоду на укладення іпотечного договору. З умовами іпотечного договору позивачка була ознайомлена та іпотечний договір був нотаріально посвідчений. Позивачка має намір уникнути від виконання іпотечного договору та нею пропущений строк позовної давності звернення до суду з настоящим позовом. Всі кошти, які нею, ОСОБА_2, були отримані за кредитом, вона передала своєму чоловіку, ОСОБА_3, сину позивачки, який їх програв в азартні ігри. У задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засілдання не з*явився. Просив суд розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Представник відповідача, ТОВ "Кредитні ініціативи", пред*явленого позову не визнав та пояснив, що відсутні підстави для визнання іпотечного договору, укладеного позивачкою з банком, недійсним. Відповідачі не могли одночасно застосовувати до позивачки оману та психологічний тиск. Ці обставини позивачкою не доведені. Банк стосовно позивачки ніякого тиску та омани не застосовував. На час укладення іпотечного договору позивачка розуміла свої дії. Іпотечний договір був посвідчений нотаріально і підписаний позивачкою у присутності нотаріуса та сторін по справі. Позивачкою, окрім того, пропущений строк позовної давності для звернення до суду з настоящим позовом і позивачка не просила суд його поновити. Позивачкою банку була надана заява, що вона добровільно передає в іпотеку належну їй та ОСОБА_3 квартиру, який не доручав позивачці пред*являти позов, та позивачка була ознайомлена з кредитним договором. У задоволенні позову просить відмовити.

Представник 3-ї особи, приватний нотаріус, у судове засідання не з*явився. Просив суд розглянути справу у її відсутність.

Суд, вислухавши позивачку, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що позивачка її сестра. Стосунки між ними родинні. ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 довго вмовляли сестру укласти іпотечний договір та говорили, щоб вона не переживала, що вони будуть виконувати умови кредитного договору, що квартири ніхто не відбере. Вони мали намір придбати маршрутку. Однак, грошей не вистачило і вони придбали меблю, обманувши позивачку. Потім ОСОБА_2 шлюб з ОСОБА_3 розірвала і ОСОБА_3 став зловживати спиртним та грати в азартні ігри. Позивачка підписала іпотечний договір не читаючи його.

Свідок ОСОБА_6Є пояснила, що позивачка приходиться їй тіткою. Стосунки між ними родинні. Їй стало відомо, що двоюрідний брат, ОСОБА_3, хоче придбати автомобіль. Брат запевнив її, що кредит вони виплачувати будуть. Виявилось, що відповідачі умовили позивачку укласти іпотечний договір, сказавши, що його укладення це формальність.Також відповідачі обіцяли доглядати за позивачкою та допомагати їй. Однак, виконувати умови кредитного вони перестали. Автомобіль вони не придбали, а придбали меблю. Позивачка, підписуючи іпотечний договір, знаходилась у стані сильного душевного хвилювання тому, що померла її мати. Потім відповідачі сказали позивчаці, що банку необхідно віддати квартиру.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що позивачка її сестра. Вона сказала, що невістка хотіла придбати автомобіль і вмовила її закласти квартиру. Вони були впевнені, що відповідачі будуть виплачувати кредит. У той час між сторонами стосунки були хороші. Однак автомобіля вони не придбали, а відремонтували квартиру. Позивачка ніякого іншого житла не має. Погроз вона не чула і їй все відомо зі слів позивачки.

Із кредитного договору № 0311/0808/88-035 від 04 серпня 2008 року вбачається, що відповідачкою ОСОБА_2 був отриманий кредит на загальну суму 19.000 доларів США з кінцевим терміном повернення 03 серпня 2018 року.

В цей же день з позивачкою та відповідачем ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір № 0311/0808/88-035-Z-1. Предметом іпотеки було нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1, яка належить позивачці та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності та яку вони передали у забезпечення виконання зобов*язань по кредитному договору.

Із заяви позивачки від 28 липня 2008 року вбачається, що вона не заперечує бути поручителем по кредитному договору, укладеному ОСОБА_2 з банком, у сумі 19.000 доларів США строком на 10 років.

Із договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року вбачається, що ПАТ "Сведбанк", яке виступає правонаступником ВАТ "Сведбанк", яке у свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" з однієї сторони, та ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" з другої сторони, уклали договір, згідно якого Банк відступив свої права вимоги по кредитних договорах, укладених з боржниками.

28 листопада 2012 року аналогічний договір був укладений ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" з ТОВ "Кредитні ініціативи".

В цей же день, 28 листопада 2012 року, між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" був укладений договір про передачу прав за іпотечним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України: « Зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу».

Згідно зі ст. 530 ЦК України: «Якщо у зобов*язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/.»

Відповідно до ст.1050 ЦК України: « Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов*язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.»

Відповідно до ст.33ч.1 Закону України Про іпотеку: у разі невиконання боржником основного зобов*язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов*язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 від виконання укладеного кредитного договору ухилялась.

У зв*язку з цим утворилась заборгованість, яку вона також добровільно повертати не бажала і рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01 жовтня 2012 року, третіми особами по справі були позивачка та відповідач ОСОБА_3, за позовом Публічного Акціонерного Товариства Сведбанк з ОСОБА_2 у рахунок заборгованості за кредитним договором було стягнуто 164.930 гривень 75 копійок із яких: 135.105 гривень 37 копійок заборгованість за кредитом; 11.866 гривень 97 копійок заборгованість по процентам та 17.958 гривень 41 копійка пеня. Рішення суду набрало чинності.

ОСОБА_2 визнана обставину, що нею з ПАТ "Сведбанк" був укладений кредитний договір та нею у позивача був отриманий кредит у сумі 19.000 доларів США.

Також у судовому було встановлено, що позивачкою разом з сином, відповідачем по справі ОСОБА_3, був укладений іпотечний договір та іпотечний договір нею був підписаний.

Суд не приймає до уваги пояснення свідків, які ними були надані у судовому засіданні з тих підстав, що всі свідки є близькими родичами позивачки та заінтересовані у вирішенні справи на користь позивачки.

При таких обставинах суд, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Відмовляючи позивачці у задоволенні позовних вимог стосовно визнання іпотечного договору недійсним, суд також вважає, що не підлягає задоволенню позов про стягнення з відповідачів на користь позивачки і моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд вважає, що з позивачки на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 970 гривень 57 копійок.

Керуючись ст.,ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», ст.,ст. 6-14, 60, 212-218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", третя особа приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсним іпотечного договору та стягнення моральної шкоди --- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати: 970 гривень 57 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене на протязі 10 днів з моменту його оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя: / ОСОБА_8 /