АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 682/1134/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1249/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів: Пєнти І.В., Талалай О.І.

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Кредитної спілки „Центр фінансових послуг на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2015 року за позовом Кредитної спілки „Центр фінансових послуг до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання нікчемного правочину дійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 10.11.2011 року між Кредитною спілкою „Центр фінансових послуг ( надалі КС «ЦФП) з однієї сторони та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з іншої сторони було укладено третейську угоду №В-116/0127/11/180/20, відповідно до умов якої всі спори між сторонами мають розглядатись Постійно діючим третейським судом при всеукраїнській громадській організації „Право та обовязок. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2014 року відмовлено ОСОБА_1 щодо визнання недійсним третейської угоди, однак цим рішенням встановлено, що спірна третейська угода від 10.11.2010 року є нікчемним правочином. Разом з тим, позивач посилається на те, що ця угода не є відмовою від права на звернення до суду загальної юрисдикції, а є одним із способом реалізації права на захист прав та інтересів КС «ЦФП», що не порушує права відповідачів. А тому, позивач просив суд винести рішення, яким визнати дійсною третейську угоду №В-116/0127/11/180/20 від 10.11.2011 року, що укладена між КС „ЦФП та відповідачами.

Рішенням Славутського міськрайонного суду від 15 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі КС „ЦФП вважає рішення незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апелянт зазначає, що висновок суду про те, що Третейська угода є відмовою від права на звернення до суду не відповідає дійсності, оскільки передача спору на розгляд третейського суду є одним із способів реалізації своїх прав, а тому права сторін в даному випадку не порушені. Апелянт вказує, що суд дійшов помилкового висновку про те, що кредитор та поручителі є споживачами та безпідставно застосував Закон України „Про захист прав споживачів, адже предметом даного спору є захист прав Кредитної спілки, порушених внаслідок неналежного виконання відповідачами зобов»язань за договором. Також апелянт вважає, що судом порушено вимоги Закону України „Про третейські суди та ст. 203, 215 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта, та відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до суду не з»явивлися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про день і час слухання справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно встановив і виходив з того, що 10.11.2011 року між КС "ЦФП" та ОСОБА_5 укладений договір про надання споживчого кредиту і останній є споживачем послуг банку (кредитної спілки). Так як позивачем не наведено підстав, що передбачені Цивільним Кодексом України для визнання Третейської угоди № В-116/0127/11/180/20 від 10 листопада 2011 року укладеною, адже на час її укладення існувала встановлена законом заборона щодо передачі на розгляд третейських судів спорів про захист прав споживачів послуг банку (кредитної спілки), тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги КС «ЦФП» задоволенню не підлягають.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно ст.1 Закону України "Про третейські суди", до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Положеннями п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). ( Частину першу статті 6 доповнено пунктом 14 згідно із Законом N 2983-VI ( 2983-17 ) від 03.02.2011 ).

Відповідно до ст. 11 ч. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Так, 10.11.2011 року між КС "ЦФП" та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4В укладена Третейська угода № В-116/0127/11/180/20, відповідно до якої всі спори, що виникнуть між сторонами та стосуватимуться кредитних договорів, договорів поруки, договорів застави, договорів поруки до договору застави за № в-116/0127/11/180/20, укладених 10.11.2011 року, розглядатимуться Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Право та обов"язок" відповідно до регламенту останнього (а.с. 4).

31 липня 2014 року Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Право та обов"язок" було прийнято рішення про задоволення позову Кредитної спілки "Центр фінансових послуг" до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 53513 грн 02 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2014 року, що набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Центр фінансових послуг", треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4В про визнання третейської угоди недійсною відмовлено у задоволенні позову з тих підстав, що Третейська угода № В-116/0127/11/180/20 від 10.11.2011 року є нікчемним правочином з підстав наявності заборони на час її укладення в Законі України "Про третейські суди" про вирішенням Третейським судом спору щодо споживчого кредиту. (а.с.5).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01.04.2015 року, скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Право та обов"язок" від 31.07.2014 року, яким стягнуто з та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4В на користь Кредитної Спілки "Центр фінансових послуг" заборгованість за кредитним договором в розмірі 53513,02 грн. з підстав нікчемності Третейської угоди № В-116/0127/11/180/20 від 10.11.2011 року. (а.с.20-21).

Доводи апеляційної скарги про те, що спірна третейська угода не порушує права відповідачів і відповідає усім вимогам, встановленим ст. 12 Закону України «Про третейські суди» та ст.ст. 203, 215 ЦК України є безпідставними, адже рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2014 року, яке набрало законної сили встановлено, що оспорювана третейська угода є нікчемною. А згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Посилання апелянта на те, що ухвалюючи рішення від 09.12.2014 року Дарницьким районним судом м. Києва від 09.12.2014 року порушено право Кредитної Спілки "Центр фінансових послуг" у разі звернення його до третейського суду і висновок суду в порушення ч.1 ст. 360-7 ЦПК України не відповідає правовій позиції Верховного Суду України, що висловлена в справі №6-50цс 12 від 06.06.2012 року є помилковим, адже, як встановлено, КС «ЦФП» не оскаржувало зазначене рішення Дарницького районного суду м. Києва.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Кредитної спілки „Центр фінансових послуг відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного суду від 15 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

_______________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6 Справа: №22ц/792/1249/15

Доповідач Корніюк А.П. Категорія: 19