Справа № 462/3441/14 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/783/1080/15 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Іванової О.О.

з участю: представника Міністерства оборони України - Зими Л.С., представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому з урахуванням уточнених вимог просила стягнути з відповідача на її користь:

відшкодування шкоди, заподіяною смертю її сина, з урахуванням зміни розміру мінімальної заробітної плати за період з 01 жовтня 2007 року до 31 жовтня 2014 року в сумі 40274 гривень;

збільшити їй розмір щомісячного відшкодування шкоди, заподіяної смертю сина, визначеного рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 серпня 2007 року з 440 гривень до 1218 гривень, з урахуванням збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, починаючи з 01 грудня 2014 року (а.с.1-4, 34).

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 40 274 грн. Ухвалено стягувати із Міністерства оборони України на користь ОСОБА_3 щомісячні платежі в сумі 1218 гривень.

Рішення суду оскаржило Міністерство оборони України.

В апеляційній скарзі посилається на те, що позивачка мала можливість після рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 серпня 2007 року звернутися із заявою про збільшення розміру щомісячного відшкодування шкоди у зв»язку із збільшенням мінімальної заробітної плати, що не було зроблено.

Тому, немає законних підстав виплати різниці (40274 гривень) між тими виплатами, які вона фактично отримувала, та тими, які б могла отримувати, якби у встановленому поряду звернулася до суду з заявою про збільшення щомісячних виплат і суд прийняв відповідне рішення.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2014 року скасувати в частині стягнення за період з 01 жовтня 2007 року до 31 жовтня 2014 року в сумі 40 274 грн. та ухвалити нове рішення, яким в цій частині позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Міністерства оборони України - Зими Л.С. на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом та матеріалами справи установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на Скнилівському летовищі внаслідок падіння військового літака СУ-27 загинув ОСОБА_5

Позивачка по справі є матір»ю загиблого ОСОБА_5 і на день його смерті перебувала на його утриманні.

За рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 серпня 2007 року стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_3 шкоду, заподіяну смертю годувальника за період з 01 січня 2004 року по день постановлення рішення, в сумі 13467 гривень.

Зобов»язано Міністерство оборони України здійснювати щомісячні платежі на Користь ОСОБА_3 у розмірі 440 гривень на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника з дня постановлення рішення (а.с.7-8).

Як зазначено у ч.1 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім»ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого,- до досягнення ними чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.2 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Таким чином, законом передбачено право потерпілого на перерахунок раніше визначеного розміру відшкодування йому шкоди, завданої ушкодженням здоров»я або смертю.

В контексті зазначеної норми під поняття «мінімальна заробітна плата» слід розуміти законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану роботу, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, обсяг робіт (ст.1 Закону України «Про оплату праці), а наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання.

Крім того, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 серпня 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_3 має право на одержання щомісячного відшкодуванн шкоди, завданої смертю сина, у розмірі 1/5 від п»ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, є преюдиційним.

Проте, фактично виплачуване позивачу відшкодування є меншим за розмір відшкодування, на яке вона має право згідно з судовим рішенням від 10 серпня 2007 року.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_3 різницю між сумою, яка мала бути виплачена, та сумою, яка фактично виплачувалася, за період з 01 жовтня 2007 року до 31 жовтня 2014 року в розмірі 40274 гривень, та визначив щомісячні платежі у розмірі 1218 гривень (мінімальна заробітна плата відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2014 рік).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.