АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1146/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 34 Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н. І. , Корнієнко Н. В.
при секретаріНаконечній М.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_6

представника відповідача Водяника М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Комунального підприємства «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_8 до Комунального підприємства «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів», Черкаської міської ради, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_9, ОСОБА_10, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_8 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 травня 2014 року близько 22 год. батько позивача ОСОБА_11 керував належним позивачу автомобілем Форд Ескорт, реєстраційний номер НОМЕР_1. Рухаючись в м. Черкаси по вул. Ватутіна від вул. Пацаєва у напрямку вул. Рябоконя, під'їжджаючи до будинку № 255 по вул. Ватутіна, ОСОБА_11 в'їхав у відкритий люк, який був залитий водою через дощову погоду, що завдало автомобілю механічних пошкоджень переднього правого колеса та переднього бампера.

Вартість відновлювального ремонту, згідно рахунку № 01/2014 від 02 червня 2014 року ПП ОСОБА_12 становить 5230,80 грн.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 липня 2014 року директора КП «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» ОСОБА_10, який будучи відповідальною посадовою особою за утримання вулично-шляхової мережі м. Черкаси, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, а саме у невжитті заходів до забезпечення дорожнього руху.

Позивач, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив суд стягнути з Черкаської міської ради та КП «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» на його користь 5230,80 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2015 року позов задоволено частково та стягнуто з КП «Черкаське експлуатаційне управління автомобільних шляхів» на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 5230,80 грн., моральну шкоду в сумі 500 грн. та судові витрати в сумі 243,60 грн., а всього 5974,40 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, КП «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» оскаржило його в апеляційному порядку, та посилаючись на його невідповідність нормам матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, виходив із того, що позивачем доведено, що саме винними діями посадових осіб КП «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів», а не Черкаської міської ради, завдано шкоди майну позивача.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відшкодування збитків повинне мати місце у разі наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв'язку між протиправною поведінкою та настанням шкідливого результату.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 18 травня 2014 року близько 22 год. батько позивача ОСОБА_11 керував належним позивачу автомобілем Форд Ескорт, реєстраційний номер НОМЕР_1. Рухаючись в м. Черкаси по вул. Ватутіна від вул. Пацаєва у напрямку вул. Рябоконя, під'їжджаючи до будинку № 255 по вул. Ватутіна, а саме перебуваючи навпроти вказаного будинку, ОСОБА_11 в'їхав у відкритий люк, який був залитий водою через дощову погоду, що завдало автомобілю механічних пошкоджень переднього правого колеса та переднього бампера.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 липня 2014 року ОСОБА_10, працюючого директором ЧЕ ЛУАШ, визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП. Вина ОСОБА_10 полягає у тому, що він, будучи відповідальною посадовою особою за утримання вулично-шляхової мережі в м. Черкаси, допустивши відкритий люк каналізації по вул. Ватутіна, 255 в м. Черкаси, своєчасно не вжив заходів до забезпечення дорожнього руху, що призвело до пошкодження автомобіля Форд Ескорт, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_11, з матеріальними збитками (а.с. 11). Вказана постанова набрала законної сили.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, оскільки постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 липня 2014 року встановлено, що пошкодження належного позивачу автомобіля сталося з вини директора КП «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів», суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку щодо стягнення завданої майну позивача шкоди саме з вказаної юридичної особи.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції міської та районної ради народних депутатів і міської та районної виконавчої влади належить, зокрема організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Згідно ст. 9 вказаного Закону до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання.

Ст. 24 Закону визначено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про дорожній рух» організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - органом управління автомобільними дорогами загального користування.

Рішенням Черкаської міської ради № 5-520 від 01.04.2010 року затверджено Статут комунального підприємства «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» Черкаської міської ради.

Згідно Статуту власником Підприємства є Черкаська міська рада, управління Підприємством здійснюється через департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради.

Водночас, підприємство є юридичною особою з дня його державної реєстрації, має самостійний баланс, розрахунковий, валютний та інші рахунки в установах банків, а також печатку із своїм найменуванням, штампи, бланки та інші реквізити.

Підприємство діє на принципах господарської самостійності та самоокупності, несе відповідальність за результати своєї господарської діяльності, виконання зобов'язань перед партнерами і територіальною громадою м. Черкаси.

Метою діяльності Підприємства є організація будівництва, ремонту та утримання вулиць і автомобільних доріг міста, а також відповідних інженерних комунікацій і споруд (п.10 Статуту).

П. 11 Статуту визначено, що предметом діяльності Підприємства є, зокрема забезпечення зручних і безпечних умов руху, сприяння збільшенню пропускної спроможності дорожніх об'єктів, запобігання травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об'єктів, забрудненню навколишнього середовища; будівництво, реконструкція, ремонт та утримання вулиць і доріг міста за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами; утримання в належному стані вулично-дорожньої мережі міста (а.с. 72).

З наведеного вбачається, що саме до компетенції КП «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» належить забезпечення зручних і безпечних умов руху.

В запереченні на позовну заяву відповідач як на одну з підстав для відмови в задоволенні позову посилався на рішення Черкаської міської ради № 3-531 від 26.06.2003 року, яким всі дороги і площі передані в оперативне управління Управлінню житлово-комунального господарства Черкаської міської ради (а.с. 33-35а).

Відповідно до ст. 137 ГК України правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Тобто, право оперативного управління - це речове право суб'єкта господарювання, який здійснює некомерційну діяльність, тобто самостійну систематичну господарську діяльність, спрямовану на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку (ч. 1 ст. 52 ГК). Змістом права оперативного управління є повноваження володіння, користування і розпорядження майном, закріпленим за суб'єктом господарювання власником (уповноваженим ним органом). Реалізація зазначених повноважень здійснюється у межах, встановлених ГК та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим станом).

З наведеного вбачається, що Управління житлово-комунального господарства здійснює оперативне управління об'єктів, визначених рішенням Черкаської міської ради № 3-531 від 26.06.2003 року, до яких відносяться і дороги на території міста (а.с. 33-35а). КП «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів», в свою чергу, забезпечує зручні і безпечні умови руху шляхом, зокрема, утримання в належному стані вулично-дорожньої мережі міста.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідати за завдану позивачу шкоду повинно саме КП «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів».

Для підтвердження розміру завданої майнової шкоди, позивачем надано рахунок № 01/2014 від 02.06.2014 року ФОП ОСОБА_12, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 5230,80 грн. (а.с. 12).

У заяві від 19.02.2015 року, яка міститься в матеріалах справи, ФОП ОСОБА_12 підтвердив факт сплати позивачем вказаної суми за ремонт автомобіля Форд Ескорт, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 78).

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта щодо неналежності рахунку як доказу для підтвердження розміру завданої шкоди. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано інших доказів, які б спростовували розмір завданих збитків, визначених позивачем. Клопотання щодо призначення судової експертизи для встановлення вартості відновлювального ремонту сторонами не заявлялось. Тому суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що вказаний рахунок є належним доказом для підтвердження вартості відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля.

Колегія суддів також погоджується із розміром моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції з відповідача на користь позивача, оскільки вона визначена відповідно до положень ст. ст. 23, 1167 ЦК України.

Так, зокрема, у п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд першої інстанції вірно встановив, що внаслідок ДТП позивачу були завдані душевні страждання, яких він зазнав в зв'язку з пошкодженням його автомобіля, тому колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 500 грн.

Колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на необхідність виправлення в порядку ст. 219 ЦПК України описки в рішенні суду, яка допущена в назві відповідача КП «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів».

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення при повному дослідженні наданих сторонами доказів, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_8 до Комунального підприємства «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів», Черкаської міської ради, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_9, ОСОБА_10, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :