УхвалА

іменем україни

8 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 30 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 100 тис. доларів США строком до 30 липня 2018 року зі сплатою 11,9 % річних за користування ними. Цього ж дня на забезпечення виконання кредитного договору між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки. Внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань станом на 1 серпня 2014 року утворилася заборгованість, яка включає в себе 96 122,23 доларів США - тіло кредиту, 55 371,59 доларів США - проценти за користування ним та 22 216,60 доларів США нарахованої пені за останній рік перед зверненням банку до суду, що за офіційним курсом Національного банку України становить 1 149 937 грн 15 коп., 662 425 грн 84 коп. та 265 783 грн 41 коп. відповідно. 28 листопада 2012 року за договорами факторингу, укладеними між ПАТ «Сведбанк» та факторинговою компанією «Вектор плюс» і між факторинговою компанією «Вектор плюс» та товариством, останнє отримало право вимоги за вказаним кредитним договором.

З урахуванням наведеного, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило суд стягнути з відповідача, як поручителя, кредитну заборгованість у розмірі 2 078 146 грн 40 коп.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 липня 2015 року, позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» проценти за користування коштами за кредитним договором від 30 липня 2008 року у розмірі 335 591 грн 54 коп. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення в частині задоволення позову скасувати й ухвалити нове, яким у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовити повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що кредитне зобов'язання не припинено, оскільки преюдиційне рішення від 24 квітня 2012 року суду про солідарне стягнення кредиту з позичальника (ОСОБА_5.) та поручителя (ОСОБА_4.) не виконано, а проценти за користування кредитними коштами та інші штрафні санкції, що передбачені кредитним договором, підлягають нарахуванню до моменту повернення кредиту (п. 3.2 кредитного договору).

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах № 6-255цс15 від 24 червня 2015 року та № 6-1206цс15 від 23 вересня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Доводи касаційної скарги про те, що рішення суду виконується на користь ПАТ «Сведбанк», а зазначений позов пред'явлений ТОВ «Кредитні ініціативи», не є підставою для скасування судових рішень, оскільки 28 листопада 2012 року, після ухвалення рішення суду, був укладений договір факторингу, за яким ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за спірним кредитним договором.

Посилання ОСОБА_4 на те, що договір поруки припинився не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам ч. 4 ст. 559 ЦК України, так як наявне рішення суду про стягнення кредиту з поручителя, яке не виконане, що виключає можливість припинення поруки, а, крім того, згідно з ч. 2 ст. 223 ЦПК України в іншому судовому процесі не можуть оспорюватися факти (щодо договору поруки), які були встановленні в преюдиційному рішенні суду.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта