Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. В обгрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточнення, посилається на те, що ПАТ «Дніпрогаз» надає фізичним особам - споживачам житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за їх місцем проживання, у тому числі й відповідачу, правовідносини з якою оформлені шляхом відкриття особового рахунку № 339673. Відповідно до п.п.11, 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 року, відповідач повинна оплачувати дані послуги щомісячно до 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Однак зобов"язання по оплаті за надані послуги з газопостачання відповідачем здійснюються несвоєчасно та неналежним чином, не в повному обсязі, в зв'язку з чим станом на 01.07.2014 року створилася заборгованість у розмірі 898 грн. 57 коп. Про наявність боргу за спожитий природній газ відповідача було повідомлено, але заборгованість залишилася непогашеною.

В зав"язку з зазначеним 05.04.2013 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ПАТ «Дніпрогаз» було подано заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості. 01.07.2013 року судом було видано наказ про стягнення заборгованості, проте за заявою боржника ухвалою суду від 19.11.2013 року він був скасований. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов"язань по оплаті послуг з газопостачання, позивач 08.07.2014 року звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму боргу за надані послуги з газопостачання, яка станом на 01.07.2014 року склала 898,57 грн.

Зважаючи на часткове погашення відповідачем заборгованості, позивачем 24.06.2015 року були уточнені позовні вимоги, в яких позивач просив стягнути з відповідача суму боргу за надані послуги з газопостачання, яка станом на 24.06.2015 року склала 641,95 коп. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за надані послуги з газопостачання у розмірі 641,95 грн. та понесені витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 243,60 коп.

В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені в позові та в уточненні до нього, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на відсутність заборгованості та просила застосувати строк позовної давності до вимог позивача.

Вислухавши пояснення осіб, які з»явилися, дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються "Правилами надання населенню послуг з газопостачання", затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 р. № 2246 (надалі Правила).

Згідно з п. 4 Правил послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку.

Відповідно до п.11, 17 Правил плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ, і повинна вноситись споживачами не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач зобов"язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопстачання. У разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 року № 619 «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газового лічильника» затверджені норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.

Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №620 від 16.05.2002 року (надалі Положення), визначається порядок проведення розрахунків між газопостачальними організаціями та споживачами у разі використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків). Зазначені лічильники встановлюються на ввідних газопроводах у будинки (групу будинків), де газ використовується для приготування їжі та нагрівання води.

Відповідно до п.2 Положення порядок проведення розрахунків, передбачений цим Тимчасовим положенням, поширюється на споживачів та газопостачальні організації - підприємства з газопостачання і газифікації (в тому числі на газодобувні підприємства ДК "Укргазвидобування", газотранспортні підприємства ДК "Укртрансгаз") та державне комунальне підприємство "Київгаз".

Згідно до п.4 положення у разі відсутності лічильників природного газу плата за послуги з його постачання розраховується відповідно до встановлених норм споживання та цін на газ.

Відповідно до п. 5 Положення - обсяги використаного споживачами газу визначаються: для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями цих лічильників.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 та є споживачем послуг з газопостачання, які надає за вказаною адресою ПАТ «Дніпрогаз» відповідно до особового рахунку № 339673, відкритого на ім"я відповідача. Споживання природного газу за вказаною адресою здійснюється за відсутністю газового лічильника та за відсутності укладеного з ПАТ «Дніпрогаз» відповідного договору про надання послуг з газопостачання.

Встановлено, що зобов"язання по оплаті за надані послуги з газопостачання відповідачем здійснювалися несвоєчасно та неналежним чином, не в повному обсязі, в зв'язку з чим станом на 01.07.2014 року створилася заборгованість, про що її було повідомлено позивачемс, але заборгованість залишилася непогашеною.

В зав"язку з зазначеним 05.04.2013 року ПАТ «Дніпрогаз» звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ у сумі 711,53 грн.

На підставі вказаної заяви Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ від 01.07.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 711 грн. 53 коп. та судового збору у розмірі 114,70 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2013 року за заявою ОСОБА_1 вказаний наказ був скасований із роз"ясненням ПАТ «Дніпрогаз» права на звернення з тією ж вимогою до суду у позовному порядку.

Зважаючи на неналежне виконання відповідачем зобов"язань по оплаті послуг з газопостачання, ПАТ «Дніпрогаз» 08.07.2014 року звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму боргу за надані послуги з газопостачання, яка станом на 01.07.2014 року склала 898,57 грн., дана заборгованість створилася за період з 30.06.2005 по 01.07.2014 року.

З урахуванням часткового погашення відповідачем за час розгляду справи судом заборгованості позивачем 24.06.2015 року були уточнені позовні вимоги, в яких позивач просив стягнути з відповідача суму боргу за надані послуги з газопостачання, яка станом на 24.06.2015 року склала 641,95 коп.

При цьому встановлено, що у зв»язку з відсутністю лічильника природного газу в квартирі відповідачки плата за послуги з постачання газу розраховувалася відповідно до встановлених норм споживання та цін на газ, що не спростовано відповідачем, як і не спростована вказана сума заборгованості, нарахована позивачем їй до сплати.

В судовому засіданні відповідачем було заявлено клопотання про застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності. Разом з цим, суд вважає, що зазначене клопотання не є підставою для відмови позивачеві у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно до ч.3 ст.116 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно до ч.2 цієї статі позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до ч.3 даної статті - після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно до ч.4 цієї статі сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вже зазначено вище, 05.04.2013 року ПАТ «Дніпрогаз» звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у сумі 711,53 грн., тому відповідно до вищенаведених вимог закону поданням заяви про видачу судового наказу та його видачею судом було перервано строк позовної давності і тому перебіг позовної давності був розпочатий заново.

Крім того,встановлено, що відповідач сплачувала за надані послуги з газопостачання несвоєчасно та не в повному обсязі, що не відповідає положенням п.п.11, 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, що підтверджується карткою особового рахунку відповідачки, при цьому сплачені відповідачем грошові кошти зараховувалися в рахунок раніше виниклої заборгованості.

Так, в період з 01.01.2006 по 31.12.2007 року ПАТ «Дніпрогаз» було нараховано відповідачці до сплати за послуги з газопостачання грошова сума в розмірі 135,98 грн., нею було сплачено за послуги двічі 30,00 грн. та 50,00 грн.; в період з 01.01.2007 по 31.12.2007 року позивачем було нараховано відповідачці до сплати за послуги з газопостачання в сумі 151,56 грн., відповідачкою було сплачено три платежі на загальну суму 200,00 грн. у розмірі 50,00 грн., 50,00 грн., 100,00 грн., що більше, ніж нараховано; в період з 01.01.2008 по 31.12.2008 року було нараховано до сплати 163,73 грн., а сплачено в загальній сумі 170,00 грн. двома платежами у сумі 120,00 грн. та 50,00 грн.; в період з 01.01.2011 року по 30.04.2011 року ПАТ «Дніпрогаз» було нараховано відповідачці до сплати 116,84 грн. (за 4 місяці при щомісячному нарахуванні 29,21 грн.),18.05.2011 року відповідачкою за вказаний період разово сплачено 100,00 грн. Отже, оплатою відповідачем наданих відповідачем послуг за газопостачання у вказані періоди та суми підтверджується визнання нею боргу перед позивачем та переривається позовна давність.

Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ПАТ «Дніпрогаз» зазначену суму боргу в розмірі 641,95 коп. в рахунок оплати за надані послуги з газопостачання, перерахувавши їх на розрахунковий рахунок 1243 в філії Дніпропетровського відділення обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 305482, код ОКПО 20262860.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у справі - сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., перерахувавши його на розрахунковий рахунок 94 АБ "Кліринговий Дім" м. Київ, МФО 300647, .

В судовому засіданні відповідач заперечувала проти стягнення з неї вказаних судових витрат, посилаючись на те, що позов був поданий позивачем до суду в липні 2014 року, а дата на платіжному дорученні вказана 21.01.2014 року. Проте, суд вважає, що вказані твердження є необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано доказів в спростування того, що позивачем понесені зазначені судові витрати в зв"язку з розглядом даної цивільної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» суму заборгованості в розмірі 641 грн. 95 коп. на розрахунковий рахунок 1243 в філії Дніпропетровського відділення обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 305482, код ОКПО 20262860.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» повернення понесених витрат по справі - сплаченого судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. на розрахунковий рахунок 94 АБ "Кліринговий Дім" м. Київ, МФО 300647, .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева