Справа № 130/327/15-ц Провадження № 22-ц/772/1891/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.

суддів: Луценка В.В., Якименко М. М.,

при секретарі Торбасюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Жмеринської міської ради, ОСОБА_3 про скасування державного акту на право приватної власності на землю та визнання права на оформлення права власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 травня 2015 року, ухвалене по даній справі, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вказаним позовом до Жмеринської міської ради та ОСОБА_3

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що у 1996 році він за договором купівлі-продажу придбав у ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці площею 0,0581 га по вул. Садовій, 8 в м. Жмеринці.

Для переоформлення земельної ділянки він звернувся до Жмеринської міської ради на що 03.02.2015 року отримав відповідь, що земельна ділянка належить ОСОБА_4 на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії ВН від 14.05.1996 року.

Відповідно до ст. 30 ЗК України, в редакції що діяла на момент укладення договору купівлі-продажу будинку, з переходом права власності на будинок переходило право власності або право користування земельною ділянкою на якій він розташований.

Наявний акт про право приватної власності, виданий на імя ОСОБА_4 підлягає скасуванню, оскільки він перешкоджає йому в оформленні права на вказану земельну ділянку.

Рішенням суду першої інстанції в задоволенні позову відмовлено, але з ним не погодився ОСОБА_2 та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі він просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог. Поставивши під сумнів законність оскаржуваного рішення він посилається на неповне зясування обставин по справі, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах вимог апеляційної скарги, прийшла до наступного висновку.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, оскільки доводи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права знайшли своє підтвердження і за своїми наслідками тягнуть скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 придбавши у ОСОБА_4 23.10.1996 року за договором купівлі-продажу будинок по вул. Садовій, 8 в м. Жмеринка, Вінницької області, набув право власності і на земельну ділянку площею 0,0581 га на якій розташований вказаний будинок.

На час вчинення договору купівлі-продажу будинку вказана земельна ділянка перебувала у власності ОСОБА_4

Відповідно до положень ст. 30 ЗК України, в редакції 1990 року, яка була чинною під час укладення договору купівлі-продажу, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить, у розмірах передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою. В даному випадку до ОСОБА_2Г автоматично перейшло право власності на земельну ділянку.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 суд посилався на те, що за відсутності доказів того, що йому відмовлено в оформленні права власності на земельну ділянку на якій знаходиться зареєстрований за ним будинок він не скористався правом на посвідчення права власності на земельну ділянку в порядку, визначеному нормативними актами, що діяли на момент укладення договору купівлі-продажу будинку, а саме Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання актів на право приватної власності на земельну ділянку і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею і право постійного користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 року та Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання актів на право приватної власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженою Державним Комітетом України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна, зважаючи на наступні обставини, встановлені у даній справі.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір залишив поза увагою те, що питання про оформлення своїх прав на земельну ділянку ОСОБА_2 було ініційоване на початку лютого 2015 року, на той час наведені нормативні акти не діяли і визначений ними порядок реєстрації прав в звязку з переходом права власності на земельну ділянку дещо змінився.

Порядок оформлення права власності на земельну ділянку визначався відповідно Земельного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про землеустрій», Закон України «Про державний земельний кадастр», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 22.06.2014 року №703 та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМ України від 17 жовтня 2012 року №1051.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстрація майнових прав на нерухоме майно здійснюється реєстраційними органами, утвореними в системі Міністерства юстиції.

Відповідно до вимог п.4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 22.06.2014 року №703 державна реєстрація речових прав на земельну ділянку проводиться після державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка на яку набув право позивач не була зареєстрована в Державному земельному кадастрі, їй не був присвоєний кадастровий номер.

Проте відповідно до п. 2 Розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності на які виникли до 2004 року вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Право власності на земельну ділянку на якій розташований придбаний позивачем будинок, набуте у 1996 році, отже вказана земельна ділянка є сформованою і підлягала внесенню до Державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих і перехідних положень до Закону України «Про Державний земельний кадастр», у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою.

Отже, реалізовуючи своє право на оформлення права власності на земельну ділянку, позивач мав діяти відповідно до правил, визначених законодавством на час його звернення з цього приводу до Жмеринської міської ради.

Крім того, звертаючись з вказаним позовом до суду ОСОБА_2 не довів про наявність спору з приводу реалізації права на оформлення своїх прав не земельну ділянку. Заявляючи вимогу про визнання за ним права на оформлення права власності на земельну ділянку він не довів ким і у який спосіб це право порушується.

Існування державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_4, який не внесений до Державного земельного кадастру і право власності на неї не зареєстроване не є перешкодою для оформлення прав на земельну ділянку позивачем. Більш того, встановлено, що ОСОБА_4 04 серпня 2006 року помер, на вказану земельну ділянку ніхто із спадкоємців прав не заявляв і вона до спадкової маси не увійшла, а тому його право на вказану земельну ділянку могло бути припиненим у спосіб, визначений діючим земельним законодавством.

Звертаючись з вказаним позовом, ОСОБА_2 вказав у позовній заяві в якості третьої особи на стороні позивача померлого ОСОБА_5, що суперечить приписам ч. 4 ст. 25 ЦК України про припинення цивільної правоздатності фізичної особи у момент її смерті.

Зважаючи на наведені обставини, оскаржуване рішення не може залишатись в законній силі і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 травня 2015 року, ухвалене по справі за позовом ОСОБА_2 до Жмеринської міської ради, ОСОБА_3 про скасування державного акту на право приватної власності на землю та визнання права на оформлення права власності на земельну ділянку, скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в позові до Жмеринської міської ради, ОСОБА_3 про скасування державного акту на право приватної власності на землю та визнання права на оформлення права власності на земельну ділянку.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя Підпис В. П. Нікушин

Судді: Підпис В. В. Луценко

ОСОБА_6 Якименко

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Вінницької області ________ ОСОБА_7