Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/6685/14-ц Головуючий у 1-й інст. Щербак Д. С.
Категорія 30 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Заполовського В.Й., Снітка С.О.,

з участю секретаря судового засідання: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 грудня 2014 року в частині визначення розміру судових витрат,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 Просив стягнути у відшкодування моральної шкоди певну суму, посилаючись на те, що внаслідок незаконного рішення відчував себе пригнічено та некомфортно.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 грудня 2014 року позовну заяву залишено без руху, у зв'язку з невідповідністю вимогам ст.ст.119,120 ЦПК України.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить, посилаючись на порушення норм процесуального права, ухвалу скасувати та розглянути позов по суті. Зазначає, що обмеження в доступі до правосуддя у зв'язку з неможливістю сплатити судовий збір є дискримінацією за майновою ознакою, що заборонено Конституцією України.

Розглянувши матеріали позовної заяви в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 грудня 2014 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, оскільки, зокрема, не сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Мотивувальна частина ухвали суду першої інстанції містить вказівку на розмір судового збору та реквізити рахунку для його сплати.

Відповідно до вимог ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно змісту ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що не сплачено судовий збір, постановлює ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Із матеріалів справи вбачається, що до суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди без документу, який би підтверджував сплату судового збору.

Матеріали справи також не містять посилань на норми чинного законодавства, які б звільняли позивача від сплати судового збору та клопотання ОСОБА_1 про відстрочення або звільнення від сплати судового збору, висловленого в позовній заяві або в окремому документі.

У пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

З урахуванням вимог статті 11 ЦПК України суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону України «Про судовий збір», із власної ініціативи.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру встановлена у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року.

Так, ОСОБА_1 пред'явив позов немайнового характеру у грудні 2014 року, а тому розмір судового збору складає 243,60 грн. (1218 грн.(розмір мінімальної заробітної плати) х 0,2 = 243,60 грн.) та визначений суддею суду першої інстанції правильно.

З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала судді суду першої інстанції в частині розміру судового збору законна та обґрунтована. Підстав для її скасування в цій частині не вбачається.

Доводи апеляційної скарги відносно обмеження у доступі до правосуддя у зв'язку з неможливістю сплатити судовий збір та дискримінацією за майновою ознакою безпідставні, оскільки спростовуються викладеним вище та додаткового правового обґрунтування не потребують.

Прохання про розгляд позову по суті передчасне.

Таким чином, суддя суду першої інстанції постановив ухвалу в частині визначення розміру судового збору з додержанням вимог закону, а тому колегія суддів, згідно п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, залишає ухвалу в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 грудня 2014 року в частині визначення розміру судових витрат залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: