Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2015 р. Справа № 608/2855/14-ц

Номер провадження2/608/50/2015

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л.С.

позивача-відповідача ОСОБА_1

позивачки-відповідачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу цивільного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних позовних вимог служби в справах дітей Чортківської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання і повернення дитини,--

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей.

В позовній заяві позивач вказав, що 14 травня 1998 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який було зареєстровано Заводською селищною радою Чортківського району Тернопільської області.

Від шлюбу вони мають двох дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

6 травня 2009 року за позовом відповідачки рішенням Чортківського районного суду шлюб між ними було розірвано і цим рішенням діти залишені проживати з матір'ю.

До серпня 2013 року вони проживали разом, але між відповідачкою та його матір'ю часто виникали сварки і до нього стали доходити слухи про подружню зраду відповідачки. В серпні 2013 року відповідачка пішла з дому, проживає з іншим чоловіком, а діти залишилися з ним. З того часу відповідачка дітьми не цікавиться, а тому за таких обставин в позовній заяві позивач просить визначити місце проживання дітей з батьком.

В ході судового розгляду справи відповідачка ОСОБА_2 звернулась в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про відібрання і повернення дитини.

В позові позивачка вказала, що після розірвання шлюбу з відповідачем рішенням Чортківського районного суду було визначено місце проживання дітей з нею. Останні роки з відповідачем виникали постійні конфлікти, не рідко причиною яких була мати відповідача, яка зловживає алкогольними напоями. Незважаючи на це, вона заради дітей продовжувала проживати в будинку чоловіка.

В серпні 2013 року відбувся конфлікт, в ході якого відповідач з своєю матір'ю побили її та вигнали з дому без коштів та речей. З того часу вона постійно намагається забрати дітей на проживання до себе, та відповідач чинить цьому перешкоди, не даючи можливість навіть поспілкуватися з дітьми.

З вересня 2014 року син навчається в Борщівському агротехнічному коледжі та проживає в гуртожитку даного навчального закладу. З лютого 2015 року на вихідні приїжджає до неї, при цьому перешкод в його спілкуванні з батьком вона не робить.

В свою чергу відповідач не дає можливості спілкуватися з дочкою та агресивно настроює її проти неї. На неодноразові прохання дозволити їй зустріч з дочкою відповідач відмовляє.

За таких обставин в позовній заяві позивачка просить винести рішення про відібрання від відповідача та повернення їй дочки ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 своїх позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Позовні вимоги ОСОБА_2 не визнає, посилаючись на те, що остання неналежно відносилась до своїх материнських обовязків, влаштовувала в сім'ї сварки та скандали. Після того, як вона добровільно залишила дітей проживати з ним, дітьми понад півтора року не цікавилася, хоча він не створював їй перешкод в зустрічах з дітьми, а тому просить в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги також підтримують, просять їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, зважаючи на те, що рішенням Чортківського районного суду від 6 травня 2009 року діти були залишені проживати з матір'ю, відповідач створював перешкоди останній в зустрічах з дітьми, настроював їх проти матері.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що на засіданні комісії з захисту прав дітей Чортківської РДА розглянуто питання про визначення місця проживання дітей сторін та, враховуючи інтереси дітей, визначено для подальшого виховання та утримання залишити дітей з батьком.

Суд вислухавши пояснення сторін, представника позивачки-відповідачки ОСОБА_2 -- ОСОБА_3, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а в позові ОСОБА_2 слід відмовити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Чортківського районного суду від 6 травня 2009 року було розірвано. Цим же рішенням суду малолітні діти сторін: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, були залишені проживати з матір'ю.

З серпня 2013 року сторони проживають окремо: ОСОБА_1 проживає в жилому будинку в с. Сосулівка Чортківського району, а ОСОБА_2 проживає в м. Чорткові в орендованій квартирі з чоловіком, з яким перебуває в фактичних шлюбних відносинах.

Діти сторін: син ОСОБА_5 з 1 вересня 2014 року навчається в Борщівськомку агротехнічному коледжі, а дочка ОСОБА_6 навчається в 6 класі Сосулівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Чортківського району та проживає разом з батьком.

З характеристик дітей сторін: сина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_6, виданих Сосулівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів 5 грудня 2014 року, зокрема, вбачається, що батько дітей та їх бабуся постійно цікавляться дітьми, піклуються про них, приходять на батьківські збори. Мати дітей дуже рідко приходить до школи.

З характеристики ОСОБА_1 вбачається, що останній за час проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 зарекомендував себе з позитивної сторони. З сусідами та жителями села в дружніх, доброзичливих відносинах. В громадських місцях поводить себе добре, правопорушень не допускає.

Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини № 5 від 27 січня 2015 року Чортківської районної державної адміністрації та висновку Чортківської районної державної адміністрації № 02-316/01-14 від 23 лютого 2015 року надано дозвіл на проживання дітей сторін: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання батька. З висновку вбачається, що таке рішення прийнято з врахуванням пояснення матері дітей, довідок зі школи та характеристик сільської ради, думки дітей з даного питання.

Представник служби в справах дітей Чортківської районної державної адміністрації ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав та додатково обґрунтував такий висновок.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вищенаведеної правової норми у випадку зміни обставин, які були підставою для вирішення позову про визначення місця проживання дитини, батько чи мати не позбавлені можливості звернутись до суду з повторним позовом про визначення місця проживання дитини.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обовязків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо місця проживання малолітньої дочки сторін та позовні вимоги ОСОБА_2 про відібрання та повернення їй дочки, суд виходить з наступних мотивів.

Судом встановлено, що малолітня дочка сторін ОСОБА_6 в даний час проживає з батьком в с. Сосулівка Чортківського району, навчається в Сосулівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів, батько виявляє увагу та турботу про дитину, цікавиться навчанням дитини, так як постійно приходить на батьківські збори, а також створює належні матеріально-побутові умови для виховання та навчання дитини.

Дочка сторін в судовому засіданні виявила особисту прихильність та бажання проживати з батьком, якого більше любить, з матірю не бажає спілкуватися, її боїться, ображена на неї, за те, що вона залишила її.

Отже, найбільш значимою людиною в житті дочки сторін є її батько, яким приділяється багато уваги вихованню і всебічному розвитку дитини.

При цьому суд зазначає, що мати дитини, яка тривалий час проживає окремо, не вживала в порядку визначеному ст. ст. 158-159 Сімейного кодексу України заходи для визначення способів її участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не виявляла уваги та турботи до дочки, а тому за таких обставин суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_2 на перешкоди зі сторони колишнього чоловіка в спілкуванні з дочкою. Крім цього, в судовому засіданні під час вислуховування думки дітей щодо місця їх проживання було встановлено, що ОСОБА_2 в січні 2014 року разом з дітьми та чоловіком, з яким вона знаходиться в фактичних шлюбних відносинах, були в м. Тернополі, і таке перебування їх там було зафіксовано на фото. Такі обставини також спростовують посилання на перешкоди зі сторони батька в спілкуванні з дитиною.

Лише після звернення батька до суду з позовом про визначення місця проживання дітей відповідачка звернулася з зустрічним позовом про відібрання і повернення дитини.

Виходячи з особистої прихильності малолітньої дочки до батька, тривалої відсутності матері в сім'ї та відсутності її контакту з дитиною, суд приходить до висновку про наявність виняткових обставин для розлучення малолітньої дитини зі своєю матір'ю.

По суті саме дії матері були спрямовані на розлучення з дочкою, так як вона залишила її проживати з батьком.

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Такі ж положення визначені частинами 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 163 Сімейного кодексу України суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і передачі її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Ураховуючи викладене та юридичну природу спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про відібрання та повернення малолітньої дитини суперечать інтересам останньої, оскільки зміна звичних для неї умов життя та кола оточуючих близьких людей стане для дитини психотравмуючим фактором за умови відсутності в матері належного контакту з дитиною та її прихильності до неї.

Таким чином, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дочки сторін з батьком.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання з ним малолітнього сина, оскільки дитина на даний час навчається в Борщівському агротехнічному коледжі і проживає в гуртожитку цього навчального закладу. На вихідні дні він приїжджає та проживає з матірю і в судовому засіданні виявив бажання в подальшому проживати саме з матірю.

Судові витрати в справі суд покладає на сторони в тих розмірах, що вони фактично понесли

З врахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 7, 161, 163 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 208, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,--

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої дитини сторін ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком ОСОБА_1.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання і повернення дитини також відмовити за безпідставністю.

Судові витрати покласти на сторони в тих розмірах, що вони фактично понесли.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Тернопільської області через Чортківський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. І. Парфенюк