У х в а л а

іменем україни

03 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

Ізмайлової Т.Л.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок суми заборгованості, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Черепухи Артема Володимировича на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 18 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зве <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843670/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>рнулись до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства « <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843675/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>УкрСиббанк» (далі - Банк) про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок суми заборгованості.

На обґрунтування вимог позивачі посилалися на те, що 04 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та банком було укладено договір про надання кредиту № 0, відповідно до умов якого їй був наданий кредит в сумі 20 000 доларів США терміном користування до 04 жовтня 2037 року. 04 жовтня 2007 року між ОСОБА_3 та банком укладено договір поруки № 146863, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов'язався відповідати перед кредитором за невиконані зобов'язання ОСОБА_2 за договором кредиту № 0. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 квітня 2010 року в солідарному порядку з позивачів стягнуто достроко <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843669/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>во на користь відповідача заборгованість за кредитом в сумі 166 279 грн 65 коп.

12 серпня 2010 ро <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843670/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>ку Жовтневим відділом державної виконавчої служби Маріупольського міською управління юстиції відкрит <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843675/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>о виконавче провадження за вказаним рішенням суду. ОСОБА_2 добровільно сплачувала борг щомісячно відповідачу, але не в гривнях, а на вимогу банку, в доларах США. Виконуючи рішення суду, ОСОБА_2 стало відомо, що сума її заборгованості не зменшується, а зростає. Вона зверталася до банку із проханням видати їй розрахунок поточної заборгованості, але не отримала відповіді. Під час розгляду справи в суді, у зв'язку з отриманням від банку розрахунку боргу, позивачі уточнивши та доповнивши позовні вимоги, <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>просили суд визнати дії відповідача неправомірними в частині зарахування платежів, внесених після рішення суду від 07 квітня 2010 року, оскільки банк зарахо <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>вує їх в перерахунку на долари <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843670/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>США, і не на погашення заборгованості за рішенням суду, а на існуючі кредитні зобов'язання в порядку, обумовленому кредитним договором, про що свідчить довідка банку про суму залишку заборгованості за тілом кредиту, тому просили зобов'язати відповідача проводити розрахунки та зарахування за кредитом, внесені після рішення суду від 07 квітня 2010 року в гривнях, зобов'язати відповідача зробити перерозподіл грошових коштів, внесених на оплату кредиту після винесення рішення суду від 07 квітня 2010 року за диференційним видом платежу, змінивши черговість зарахування тіла кредиту та нарахованих відсотків на фактичну заборгованість за тілом кредиту; судові витрати покласти на відповідача.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2014 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено. Визнано дії ПАТ «УкрСиббанк» неправомірними в частині зарахування платежів, внесених після рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 квітня 2010 року № 2-1138/2010 року. Зобов'язано ПАТ «УкрСиббанк» проводити розрахунки та зарахування за кредитом, внесені після рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 квітня 2010 року № 2-1138/2010 року в гривнях.

Зобов'язано ПАТ «УкрСиббанк» зробити перерозподіл грошових коштів, внесених на оплату кредиту за договором кредиту № 0 п <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>ісля винесення рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області № 2-1138/2010 року від 07 квітня 2010 року за диференційним видом платежу, змінивши черговість зарахування тіла кредиту та нарахованих відсотків на фактичну заборгованість за тілом кредиту. Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі представник ПАТ «УкрСиббанк» - Черепух А.В. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що -

''

'-

04 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та банком укладений договір про надання кредиту № 0, відповідно до умов якого ОСОБА_2 був наданий кредит в сумі 20 000 доларів США терміном користування до 04 жовтня 2037 року (а. с. 2830).04 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_3 укладений договір поруки № 146863, відповідно до умов якого останній зобовязався, як солідарний боржник, відповідати перед банком за порушення обовязків з боку ОСОБА_2 за кредитним договором (а. с. 7).Згідно з п. 2.1.1 додаткової угоди від 04 жовтня 2007 року б/н позичальник з дати підписання цієї додаткової угоди зобовязується повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в розмірі 210 доларів США в день сплати ануїтетного платежу (а. с.7475)Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 квітня 2010 року № 2-1138/2010 задоволений позов акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, і стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 166 279 грн 65 коп. (а. с. 6). 12 серпня 2010 року ві <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1989/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>дкрито виконавче проваджен <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1759/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>ня з виконання виконавчого листа від 07 квітня 2010 року № 2-1138 про стягнення з боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь банку заборгованості за кредитним договором в сумі 166 279 грн 65 коп. та суми судових витрат (а. с. 27).

Позивачі сплатили на виконання рішення суду 112 783 грн 88 коп.

Згідно з довідкою-розрахунком банку, наданою на вимогу суду, станом на 10 липня 2014 року заборгованість за кредитом позивачів складає 17 454,05 доларів США, у тому числі 16 712,68 доларів США або 194 838 грн 60 коп., заборгованість за тілом кредиту (а. с. 76).

За правилами статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом.

Такі підстави, зокрема зазначені у статтях 599-610, 604-609 ЦК України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Нараховуючи відсотки за користування кредитними коштами, після стягнення кредитної заборгованості за рішення суду, банк вважав наявні між сторонами кредитні правовідносини.

Суди попередніх інстанцій, встановивши, що 07 квітня 2010 року рішенням суду стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, правильно вважали, що у такому випадку може виникати грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену статтею 625 ЦК України.

За вказаних обставин, як суд першої, так і апеляційної інстанцій дійшли правильних висновків про обґрунтованість <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2163/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>вимог позивачів про визнання неправомірними дій банку щодо нарахування заборгованості позивачів і розподілу коштів, що поступають від них на погашення заборгованості після ухвалення судового рішення про стягнення суми боргу за кредитом на підставі ст. ст. 526, 530, 553, 554, 651, 1050, 1054 ЦК України.

Разом з цим правильними є висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для зобов'язання банку проводити розрахунки та зарахування за кредитом, внесені після рішення суду від 07 квітня 2010 року в гривнях і зобов'язання банку перерозподілити грошові кошти, внесені на оплату кредиту за кредитним договором після вказаного рішення суду, оскільки такі повинні вирішуватися в межах виконавчого провадження.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції та висновків суду першої інстанції в незмінній частині рішенням апеляційного суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Черепухи Артема Володимировича відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2014 року в незмінній частині та рішення апеляційного суду Донецької області від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.О. Кузнєцов