Справа № 2-7842/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» 11721,16 грн. та зобов'язати відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача ОСОБА_1 до реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування на суму 200000,00 грн.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

При цьому позовна заява про вирішення спору, що виникає з правовідносин банківського вкладу, за формою і змістом повинна відповідати загальним правилам встановленим ст.119 ЦПК України, а залежно від предмета та підстави позову - і вимогам, які містяться у спеціальному законодавстві. Зокрема, у разі пред'явлення позову про захист прав споживачів відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» у заяві має бути викладено, яке саме право споживача порушено, коли і в чому це виявилося, способи захисту, яких суд може вжити, тощо.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки позовна заява не підписана позивачем або його представником та в тексті позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тобто ті юридично значимі факти відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, на основі яких він обґрунтовує свої вимоги.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви вбачається, що спір виник саме з договірних правовідносин по обслуговуванню карткових рахунків позивача, оскільки позивачем не викладені обставини щодо порушення його права, гарантованого йому саме як споживачу в розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів», не зазначено, коли і в чому це виявилось, способи захисту, яких суд може вжити відповідно до цього Закону, тобто, в чому полягає порушення його прав саме як споживача і яких саме, внаслідок яких саме дій кожного з відповідачів і всупереч яким нормативним актам та з якими правовими наслідками, із зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог доказів або наявність підстав для звільнення від доказування.

За викладеним, позов не відповідає і вимогам ч.5 ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем не надано документ, що підтверджує сплату судового збору, який мав бути сплачений відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір».

Так, відповідно до п. 1 ч.1 ст.4 «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується за ставкою - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідно заява подається до суду.

Отже, позивачу необхідно у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір» з урахуванням предмету поданої позовної заяви сплати судовий збір або викласти обставини, які звільняють від його сплати.

Крім того, позивачем не зазначено та обґрунтовано правові підстави звернення в порядку цивільного судочинства з вимогами до суб'єкта владних повноважень - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Між тим, відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є юридичною особою публічного права та установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Пункт 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» роз'яснює, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, тому спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Дані положення п. 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» кореспондується з листом Вищого адміністративного суду України № 992/11/14-14 від 25.07.2014 року.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує своє право вимоги відповідно до норм матеріального права, оскільки зміст заяви містить суперечливі та взаємовиключні посилання, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, взаємопов'язаність пред'явлених вимог, тобто, які саме права позивача порушені, виходячи з характеру правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх обставини як правові підстави в частині порушення вимог закону кожним з відповідачів, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які його права, свободи чи інтереси були порушені та ким, з визначенням засобу захисту права, який він просить застосувати, з посиланням на докази в підтвердження обставин в обґрунтування заявлених вимог.

За таких обставин в силу ч.1 ст. 121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі нової редакції позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: