Справа №200/1245/14-ц
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про скасування рішення третейського судді від 13.06.2012 року, ухваленого у справі №20/10/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором утримання батька (виплата аліментів), -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" звернулося до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська із даною заявою, в якій з урахуванням уточнення просить рішення третейського судді Карчагіна С.В. від 13.06.2012 року по справі № 20/10/12 скасувати та ухвалити нове рішення, відповідно до якого відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що відповідно до рішення третейського судді (арбітра) Карчагіна С.В. від 13.06.2012 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором утримання батька (виплата аліментів) та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 450 000,00 грн. на утримання (аліменти) за договором утримання батька (виплата аліментів) від 09.02.2011 року. ТОВ "ОТП Факторинг Україна" вважає, що цим рішенням порушуються його права та законні інтереси як заставного кредитора, тому таке рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступне. Про наявність вказаного рішення ТОВ "ОТП Факторинг Україна" стало відомо 29.11.2013 року при ознайомленні з матеріалами справи Господарського суду Дніпропетровської області № 34/5005/10374/2012 про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 11.12.2007 року між ЗАТ «ОТП ОСОБА_3», правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна", та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір для придбання нерухомого майна № МL-300/686/2007 від 11.12.2007 року. В якості забезпечення виконання вказаного кредитного договору 11.12.2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ "ОТП ОСОБА_3" було укладено договір іпотеки № РМL-300/686/2007, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул.8 марта, буд.9 "б" кв.92.

На підставі Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року та Договору відступлення права вимоги від 12.11.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 8893, АТ "ОТП ОСОБА_3" було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором та за договором іпотеки відповідно на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна", який і є новим кредитором у зобов"язанні і саме права і інтереси якого порушує оскаржуване рішення третейського суду.

Також, заявник зазначає, що в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № 34/5005/10374/2012 про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура, в якій ТОВ "Факторинг Україна" має грошові вимоги до ФОП ОСОБА_2 та є заставним кредитором, вимоги товариства в ліквідаційній процедурі в розмірі 1 627 487,18 грн. було включено до третьої черги реєстру вимог кредитора.

25.01.2013 року до Господарського суду Дніпропетровської області та ліквідатора ОСОБА_1 подано заяву з вимогами до боржника щодо стягнення аліментів в розмірі 1 450 000,00 грн., які було визнано ліквідатором та включено до першої черги реєстру вимог кредиторів. Грошові вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані наявністю договору про утримання (виплата аліментів) від 09.02.2011 року та рішення третейського судді (арбітра) Карчагіна С.В. у справі №20/10/12 від 13.06.2012 року, відповідно до якого були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором утримання батька (виплата аліментів) та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 450 000,00 грн. на утримання (аліменти) за договором утримання батька (виплата аліментів) від 09.02.2011 року.

Заявник посилається на те, що вказане рішення третейського судді від 13.06.2012 року у справі № 20/10/12 впливає на права та законні інтереси ТОВ "ОТП Факторинг" щодо черговості задоволення кредиторських вимог в процедурі банкрутства ФОП ОСОБА_2 Крім того, вказане рішення підлягає скасуванню в зв»язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки договір про утримання батька (виплата аліментів) від 09.02.2011 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, повинен був у відповідності до положень ст.78 СК України в обов»язковому порядку нотаріально посвідчений. Дана вимога також передбачена нормами наказу Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», яка діяла на момент вчинення вказаного правочину та відповідно до якої було чітко встановлено, що нотаріуси посвідчують правочини, нотаріальне посвідчення яких передбачено Законом, зокрема, договори про надання утримання. Таким чином, факт відсутності нотаріального посвідчення договору про утримання батька (виплата аліментів) від 09.02.2011 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, дає підстави для визнання вказаного договору нікчемним.

Крім того, заявник посилається на те, що вказаний договір має ознаки фіктивного, оскільки відповідно до його умов є незрозумілим розмір суми зобов»язань. Вказана в договорі сума 1 450 000,00 грн. нічим необґрунтована і не містить мотивованих підстав. Більш того, виходячи з оскаржуваного рішення третейського суду, вимога ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо виплати розміру аліментів за договором мала усний характер. Згідно рішення третейського суду від 13.06.2012 року було встановлено, що на утриманні ОСОБА_2 перебуває двоє дітей, які навчаються, що потребує значних коштів. Таким чином, можна зробити висновок про те, що під час укладання договору у ОСОБА_2 не було наміру створення правових наслідків у вигляді реальної виплати аліментів, передбачених договором. Крім того, як встановлено рішенням третейського суду, батько боржника ОСОБА_1 є пенсіонером і потребує додаткового утримання, при цьому жодним чином не була доведена реальна потреба в цій допомозі.

Також, заявник зазначає, що позов про стягнення грошових коштів (аліментів) не підвідомчий розгляду третейськими судами відповідно до п.1 ч.3 ст.51 Закону України «Про третейські суди», оскільки спір виник з сімейних правовідносин. Крім того, заявник зазначає, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2014 року у справі № 34/5005/10374/12 про банкрутство ФОП ОСОБА_2, яка була залишена без змін постановою Дніпропетровського апеляційного Господарського суду від 07.08.2014 року, було визнано недійсним договір про утримання батька (виплата аліментів) від 09.02.2011 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, на підставі якого було ухвалене оскаржуване рішення третейського судді від 13.06.2012 року у справі Ґ№ 20/10/12.

В судовому засіданні представник ТОВ "ОТП Факторинг Україна" підтримав вимоги заяви.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 вважала вимоги заяви необгрунтованими та просила відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши осіб, які з"явилися, дослідивши докази у справі, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 3891 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Згідно до ч.2 цієї статті заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Відповідно до ч.3 ст. 3894 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду. Згідно до ч.6 цієї статті за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду суд має право:

1) постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви і залишення рішення третейського суду без змін ;

2) постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення третейського суду.

У відповідності до ч.1 ст. 3895 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Відповідно до ч.2 цієї статті рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Як встановлено в судовому засіданні, 11.12.2007 року між ЗАТ «ОТП ОСОБА_3», правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна", та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № МL-300/686/2007 від 11.12.2007 року, відповідно до умов якого ЗАТ "ОТП ОСОБА_3" надало ОСОБА_2 кредит у розмірі 177 000,00 доларів США для придбання нерухомого майна з датою повернення 11.12.2037 року зі сплатою 4,49% річних.

В якості забезпечення виконання зобов"язань позичальником за вказаним кредитним договором 11.12.2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ "ОТП ОСОБА_3" було укладено договір іпотеки № РМL-300/686/2007, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано належне ОСОБА_2 нерухоме майно - квартира за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул.8 марта, буд.9 "б" кв.92.

На підставі Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року та Договору відступлення права вимоги від 12.11.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 8893, АТ "ОТП ОСОБА_3" було здійснено відступлення права вимоги за вказаними кредитним договором та за договором іпотеки відповідно на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна", який і є новим кредитором у зобов"язанні.

09.02.2011 року між ОСОБА_2 (дочка) та ОСОБА_1 (батько) був укладений договір про утримання батька (виплата аліментів), згідно з умовами якого ОСОБА_2 прийняла на себе зобов»язання утримувати ОСОБА_1, що виражається у вигляді одноразової грошової виплати аліментів розміром 1 450 000,00 грн. в строк до 03.04.2012 року включно. Даний договір уикладений у письмовій формі та підписано його сторонами. Як зазначено в п.4 договору, цей договір не регулює особисті немайнові відносини батьків та дітей. Відповідно до п.12 Договору сторони домовилися, що усі спори, розбіжності або вимоги, що випливають із даного договору або в зв»язку з ним, в тому числі стосовно його виконання, порушення, припинення або недійсність підлягають розгляду в автономному правовому порядку lex mercatoria, арбітражем ad hoc одноособовим арбітром ОСОБА_6 згідно норм Закону України «Про третейські суди».

Рішенням від 13.06.2012 року, ухваленим одноособово третейським суддею (арбітром) Карчагіним С.В. за адресою АДРЕСА_1, у справі № 20/10/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором утримання батька (виплата аліментів), було стягнуто з ОСОБА_2 на користь її батька ОСОБА_1 1 450 000,00 грн. на утримання (аліменти) за договором утримання батька (виплата аліментів) від 09.02.2011 року. Підставою задоволення зазначеного позову у рішенні зазначено невиконання ОСОБА_2 зобов»язань за вищевказаним договором утримання батька (виплата аліментів).

Судом також встановлено, що в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № 34/5005/10374/2012 про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 року, ухваленою у справі № 34/5005/10374/2012, фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі, в якій ТОВ "Факторинг Україна" має грошові вимоги до ФОП ОСОБА_2 та є заставним кредитором; ліквідатором ФОП ОСОБА_2 призначено арбітражного керуючого ОСОБА_7

25.01.2013 року до Господарського суду Дніпропетровської області та ліквідатора ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_1 було подано заяву, датовану 18.01.2013 року, з вимогами до боржника ОСОБА_3 щодо стягнення аліментів в розмірі 1 450 000,00 грн., які було визнано ліквідатором та які було включено до першої черги реєстру вимог кредиторів. Відповідно до цієї заяви, вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані наявністю укладеного між ним та донькою ОСОБА_2 договору про утримання батька (виплата аліментів) від 09.02.2011 року, невиконанням нею своїх зобов»язань за договором та посиланням на рішення третейського судді (арбітра) Карчагіна С.В. №20/10/12 від 13.06.2012 року, яким задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 1 450 000,00 грн. в зв"язку з невиконанням нею умов договору про утримання батька (виплата аліментів).

В зв"язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов вказаного кредитного договору та наявністю в зв"язку з чим заборгованості по погашенню кредиту ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою до боржника ФОП ОСОБА_2 про визнання грошових вимог на суму 1 627 487,18 грн.

Ухвалою судді Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2013 року у справі № 34/5005/1374/2012 зобов"язано ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - арбітражного керуючого ОСОБА_7 в строк до 06.03.2013 року розглянути вимоги кредитора ТОВ "ОТП Факторинг Україна", заявлені відповідно до заяви про визнання грошових вимог на суму 1 627 487,18 грн. Встановлено, що вимоги ТОВ "ОТП Факторинг Україна" в ліквідаційній процедурі в розмірі 1 627 487,18 грн. було включено ліквідатором до третьої черги реєстру вимог кредитора.

Ухвалою судді Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2013 року у справі № 34/5005/1374/2012 визнано грошові вимоги ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у розмірі 1 627 487,18 грн. із включенням їх до 3 черги задоволення.

Встановлено, що про наявність вказаного рішення третейського суду від 13.06.2012 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" стало відомо 29.11.2013 року при ознайомленні з матеріалами справи Господарського суду Дніпропетровської області № 34/5005/10374/2012 про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в ході якого було з»ясовано, що заявлені ОСОБА_1 грошові вимоги до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у розмірі 1 450 000,00 грн. було визнано ліквідатором та включено до першої черги реєстру вимог кредиторів.

Суд вважає, що рішення від 13.06.2012 року, ухвалене третейським суддею (арбітром) Карчагіним С.В. у справі № 20/10/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором утримання батька (виплата аліментів), підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Як зазначено вище, відповідно до п.4 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів).

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 51 Закону України «Про третейські суди», п.1 ч.2 ст. 389 5 ЦПК України рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване якщо справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Як вбачається з Договору про утримання батька (виплата аліментів) від 09.02.2011 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, правовідносини між сторонами цього договору виникли саме із сімейних правовідносин, що підтверджується змістом п.1 Договору, в якому зазначено, що цим договором регулюється право на утримання ОСОБА_1 його донькою ОСОБА_2, яке передбачене ст. ст.202, 205 Сімейного Кодексу України, згідно якої повнолітні діти зобов»язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги та зазначається, що оскільки ОСОБА_1 знаходиться на пенсії і є непрацездатним за станом здоров»я, ОСОБА_2 згідно діючого законодавства бере на себе зобов»язання його утримувати. Крім того, пунктом 11 цього Договору передбачено, що з усіх інших питань, що не обговорені в даному договорі, сторони керуються Сімейним та Цивільним Кодексами України.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що правовідносини за цим договором виникли з сімейних правовідносин, тому дана справа, по якій третейським суддею Карчагіним С.В. 13.06.2012 року прийнято рішення, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Крім того, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2014 року, постановленою у справі № 34/5005/10374/12 про банкрутство ФОП ОСОБА_2, визнані неправомірними дії арбітражного керуючого ОСОБА_7 при проведенні ліквідаційної процедури у справі № 34/5005/10374/2012 про банкрутство ФОП ОСОБА_2, усунуто вказаного арбітражного керуючого від виконання обов"язків ліквідатора ФОП ОСОБА_2, визнано недійсним договір про утримання батька (виплата аліментів) від 09.02.2011 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, на підставі якого було ухвалене оскаржуване рішення третейського судді від 13.06.2012 року у справі Ґ№ 20/10/12, законність якого оспорюється ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у даній справі.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.08.2014 року, ухваленою у справі № 34/5005/10374/2012, вказана ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2014 року залишена без змін, при цьому даною постановою встановлено, що в процесі ліквідаційної процедури Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на торгах, які відбулися 03.09.2013 року, було реалізовано належне банкруту майно, а саме: двокімнатна квартира № 13, загальною площею 45,0 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м., що розташована на першому поверсі житлового будинку літ.Б-3 за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 42, а також п"ятикімнатна квартира № 92, загальною площею 124,3 кв.м., житловою площею 77,7 кв.м., що розташована на 17-18 поверхах житлового будинку, літ.А за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. 8 марта, 9б, яка є предметом іпотеки відповідно до укладеного між ОСОБА_2 та ЗАТ "ОТП ОСОБА_3" вищевказаного договору іпотеки № РМL-300/686/2007 від 11.12.2007 року. Як встановлено господарським судом при розгляді вказаної господарської справи та зазначено в цій постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.08.2014 року, переможцем вказаних прилюдних торгів став ОСОБА_1, який 03.09.2013 року звернувся до ліквідатора із заявою про зарахування боргу, в якій просив провести зарахування йому зустрічних вимог перед ФОП ОСОБА_2 у рахунок сплати за об"єкт торгів на суму 897 091,60 грн. (без врахування раніше сплаченого гарантійного внеску). Отже, в результаті реалізації майна боржника було задоволено частково вимоги кредитора першої черги ОСОБА_1 в розмірі 992 324,00 грн., при цьому інші кредитори від реалізації майна банкрута будь-яких коштів не отримали. Як вказано в постанові, зазначене свідчить, що укладання договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мало істотні негативні наслідки на проведення процедури банкрутства ФОП ОСОБА_2 та порушення прав та законних інтересів учасників справи про банкрутство. Вказані обставини, які встановлені ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2014 року та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.08.2014 року щодо недійсності договору про утримання батька (виплата аліментів) від 09.02.2011 року та порушення прав і законних інтересів учасників справи про банкрутство, відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суд вважає, що вказаним рішенням третейського судді від 13.06.2012 року, ухваленим у справі № 20/10/12, були порушені права та законні інтереси ТОВ "ОТП Факторинг Україна", оскільки воно вплинуло на черговість задоволення кредиторських вимог товариства в процедурі банкрутства ФОП ОСОБА_2, так як визнання ліквідатором грошових вимог ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів на суму 1 450 000,00 грн. та включення їх до І черги реєстру вимог кредиторів істотно вплинуло на можливість задоволення першочергово вимог кредитора - ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_2 Крім того, як зазначено вище в результаті реалізації майна боржника та часткового задоволення вимог кредитора першої черги ОСОБА_1, кредитор від реалізації майна банкрута - ТОВ "ОТП Факторинг Україна" будь-яких коштів не отримав, що вказує на те, що укладання договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також ухвалене на його підставі рішення третейського судді від 13.06.2012 року порушило права та законні інтереси ТОВ "ОТП Факторинг Україна", що як вказано вище встановлено ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2014 року та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.08.2014 року у справі № 34/5005/10374/2012 і не підлягає доказуванню при розгляді даної справи. З урахуванням викладеного, суд вважає, що ТОВ "ОТП Факторинг Україна" має передбачене чинним законодавством право на звернення до суду із даною заявою про скасування рішення третейського судді, як такого, що впливає на його права та законні інтереси.

Зважаючи на викладене, з урахуванням також ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2014 року, якою визнаний недійсним договір про утримання батька (виплата аліментів) від 09.02.2011 року, зазначене рішення третейського суду від 13.06.2012 року підлягає скасуванню, що відповідає приписам п.1 ч.2 ст. 51 Закону України «Про третейські суди», п.1 ч.2 ст. 389 5 ЦПК України.

З огляду на встановлені вищевказані обставини суд вважає необгрунтованими доводи представника ОСОБА_2 в судовому засіданні про те, що третейським судом при винесені оскаржуваного рішення не було порушено права та законні інтереси ТОВ "ОТП Факторинг Україна", яке не набуло в зв"язку з цим права на оскарження цього рішення.

Відтак є необгрунтованими і посилання представника ОСОБА_2 в судовому засіданні на те, що рішення третейського суду від 13.06.2012 року є законним і це встановлено ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.12.2013 року у справі № 200/17331/13-ц при розгляді заяви ПАТ "УкрСиббанк" про скасування рішення третейського суду від 13.06.2012 року у справі № 20/10/12, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 06.08.2014 року, оскільки у тій справі була встановлена відсутність порушення рішенням третейського суду прав саме ПАТ "УкрСиббанк". У даній же справі в ході її розгляду судом достеменно встановлено порушення даним оспорюваним рішенням третейського суду прав та інтересів ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

Разом з цим, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про скасування рішення третейського суду з ухваленням нового рішення, відповідно до якого відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в повному обсязі, оскільки відповідно до ч.6 ст. 3894 ЦПК України за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду суд має право: постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви і залишення рішення третейського суду без змін або постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення третейського суду, ухвалення ж нового рішення за умови скасування рішення третейського суду вказаними приписами закону не передбачено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 389-1 - 389-6 ЦПК України, керуючись ст.ст. 389-1 - 389-6 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про скасування рішення третейського судді від 13.06.2012 року - задовольнити частково.

Рішення від 13.06.2012 року, ухвалене третейським суддею (арбітром) Карчагіним С.В. у справі № 20/10/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором утримання батька (виплата аліментів), - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 5-денний строк з дня постановлення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева