АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1660/15 Справа № 205/5658/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник К. О. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

13 березня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Ялової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2014 року за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, де заінтересовані особи - Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_3 (в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4), ОСОБА_5 та ОСОБА_6, -

ВСТАНОВИЛА:

Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 11.10.2014 року розглянуто по суті скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції при виконанні судових рішеннь про стягнення з ОСОБА_2 на користь фізичних і юридичних осіб 470282,16 грн. та щодо опису і арешту ? частини квартири.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2014 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні його скарги на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції / а. с. 33-34 /.

З цією ухвалою не погодився ОСОБА_2 і звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову про задоволення його скарги, посилаючись на те, що ухвала є незаконною, оскільки постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права / а. с. 39-43 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалу суду - скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, яка ним була уточнена в липні 2014 року на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2014 року / а. с. 14 /, де він просив суд визнати дії Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції незаконними та скасувати постанову про накладення арешту на ? частину квартири / а. с. 17-20 /.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2014 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні його скарги на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції / а. с. 33-34 /.

Згідно ст. 383 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

На підставі ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Враховуючи положення ст. 383 ЦПК України, суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у ст. 3 ЗУ «Про державну виконавчу службу».

Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.3 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 року, та роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 13 постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року, - скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, та містити відомості зазначені в пунктах 3-4 частини 7 статті 82 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення ст. 121 ЦПК України.

Між тим, призначаючи ухвалою від 21.08.2014 року до розгляду по суті скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що ця скарга не відповідає вимогам вище зазначених нормам ЦПК України та ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, з матеріалів справи, зокрема акту опису та арешту майна від 11.06.2014 року і скарги ОСОБА_2,вбачається, що ним фактично оскаржуються дії державного виконавця Літвінової А.І., в провадженні якої знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних та фізичних осіб боргу на загальну суму 470282,16 грн., але в скарзі ОСОБА_2 не вказано державного виконавця дії якого ним оскаржуються, як і не зазначено які конкретно рішення, дії або бездіяльність державного виконавця ним оскаржуються і таке інше. В своїй скарзі ОСОБА_2 просить визнати незаконними дії Ленінського ВДВС, тоді як згідно ст. 383 ЦПК України, суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, а не державна виконавча служба.

Отже, розглядаючи справу за скаргою ОСОБА_2, суд першої інстанції так і не встановив які рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби оскаржуються ОСОБА_2 та чи відповідають вони вимогам ЗУ «Про державну виконавчу службу» та Інструкції з організації примусового виконання рішень (затверджена наказом Мін'юсту України від 02.04.2012 року № 512/5).

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.4 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 року, та роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 17 постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року, - згідно зі ст. 26 ЦПК України сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. Справа за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби розглядаються за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими ст. 386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі, як заінтересовані особи, залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, розглядаючи справу по суті та постановляючи 31.10.2014 року ухвалу суд першої інстанції не з'ясував рішення, дії або бездіяльність якого державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби оскаржуються ОСОБА_2 і не вирішив питання про залучення їх до участі у справі.

Також, суд першої інстанції не з'ясував хто є стягувачами по зведеному виконавчому провадженню про стягнення з ОСОБА_2 боргу на загальну суму 470282,16 грн. і не вирішив питання про залучення їх усіх до участі у справі.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у 10-денний строк, а при оскарженні постанови про відкладення проведення виконавчих дій - у 3-денний строк, які обчислюються з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Однак. приймаючи скаргу ОСОБА_2 та призначаючи її до розгляду суд першої інстанції не перевірив чи не пропущені заявником строки для звернення зі скаргою до суду, які передбачені ст. 385 ЦПК України.

Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 8 постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року, - цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 128 КПК України). Оскільки судове рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалюється не за нормами ЦПК України, які лише субсидіарно можуть бути застосовані при його розгляді, а його примусове виконання здійснює державна виконавча служба, то оскарження рішень, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосується вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 181 КАС України підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З матеріалів справи, зокрема акту опису та арешту майна від 11.06.2014 року / а. с. 12/, вбачається, що на примусовому виконанні у державного виконавця Ленінського ВДВС Літвінової А.І. знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних та фізичних осіб боргу на загальну суму 440282,16 грн.

Згідно постанови державного виконавця про арешт та розшук майна боржника від 28.10.2014 року / а. с. 28 / на примусовому виконанні у державного виконавця Ленінського ВДВС Літвінової А.І. знаходиться виконавчий лист № 1-43 виданий 02.04.2012 року Черкаським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Черкаської обласної лікарні боргу в розмірі 3002,16 грн., тобто, виходячи з номеру виконавчого листа, можна вести мову про те, що цей лист виданий на виконання вироку суду, а не рішення суду по цивільній справі, а виконавче провадження по цьому виконавчому листу № 1-43 об'єднане у зведене виконавче провадження.

Між тим, розглядаючи скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця суд першої інстанції не з'ясував, які виконавчі провадження об'єднані у зведене виконавче провадження, тобто не з'ясував, що знаходиться на виконанні у державного виконавця: вироки (що стосуються вирішення цивільних спорів у кримінальному провадженні) чи рішення суду по цивільним справам, а з'ясування цих обставин є важливим для вирішення питання чи підлягає розгляду скарга ОСОБА_2 в порядку цивільного судочинства, чи - за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції, при розгляді скарги ОСОБА_2, допустив грубе порушення норм процесуального права, а отже ухвала суду від 31.10.2014 року, як така, що ухвалена з порушенням норм процесуального права, не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з направленням цього питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2014 року - скасувати та справу передати до того ж суду для нового розгляду скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає .

СУДДІ: