Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2015 року Юр»ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О. , при секретарі Літвіченко В.О. , за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ФГ «Зоря» Юрївського району Дніпропетровської області ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Юрївка цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Златобанк» м. Київ , Фермерського господарства «Зоря» Юрївського району Дніпропетровської області, ОСОБА_6, третя особа по справі Юрївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області,

про визнання недійсною угоди про розірвання кредитного договору, визнання недійсними договорів купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки, звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок грошових сум, сплачених замість боржника за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в редакції уточненої позовної заяви від 18.05.2015 року (т. 1 ас. 99-103), в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 10.04.2014 року між ПАТ «Златобанк» м. Київ та Фермерським господарством «Зоря» Юрївського району було укладено кредитний договір № 63/25/14-KL , з лімітом заборгованості за кредитною лінією в сумі 15 000 000, 00 грв., з кінцевою датою повернення кредиту до 08.04.2015 року та сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 25, 5 % річних.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору надання позичальнику кредитних коштів в межах максимального ліміту за кредитною лінією здійснюється Банком після набуття чинності цим кредитним договором у разі дотримання та наявності сукупності наступних умов, а зокрема , в тому числі , договору поруки з ОСОБА_4, договору іпотеки житлового будинку загальною площею 379, 7 кв. м та земельної ділянки загальною площею 0, 1775 га, кадастровий № :02:001:0359, що розташовані за адресою с. Вербуватівка Юрївського району вул. Весела, 11 з ОСОБА_6.

З метою забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором 05.06.2014 року між ПАТ «Златобанк» м. Київ (іпотекодержатель) та ОСОБА_6 (іпотекодавець) було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, згідно п. 1.1 якого цей договір забезпечує виконання зобовязань в частині ліміту кредитної лінії, що становить 4 000 000 грв., які випливають з укладеного між боржником ФГ «Зоря» Юрївського району та іпотекодержателем ПАТ «Златобанк» кредитного договору № 63/25/14-KL від 10.04.2014 року та додаткових угод до нього, за умовами якого боржник ФГ «Зоря» зобовязаний повернути іпотекодержателю кредитні кошти надані у формі кредитної лінії , з максимальним лімітом заборгованості 15 000 000 грв., з кінцевим терміном повернення не пізніше 08.04.2015 року включно, чи в інші строки, встановлені в кредитному договорі, сплатити нараховані проценти в розмірі 25, 5 % річних, а також комісії, неустойки, всі без виключення інші платежі, тощо.

Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки предметом такої є наступне нерухоме майно, а саме:

- житловий будинок, що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Юрївський район с. Вербуватівка вул. Весела 11, загальною площею 379,7 кв. м., житловою площею 101,2 кв. м., з реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 59, який належить іпотекодавцю ОСОБА_6 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, індексний номер 9776162 від 12.09.2013 року, яке (право власності) зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.09.2013 року, при цьому ринкова вартість предмета іпотеки становить 369 400 , 00 грв.;

- земельна ділянка , площею 0, 1775 га , розташована за адресою Дніпропетровська область, Юрївський район с. Вербуватівка вул. Весела 11, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим № :02:001:0359, що належить іпотекодавцю ОСОБА_6 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 809418, виданого 03.12.2012 року відділом Держкомзему у Юрївському районі, право власності на яку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.04.2014 року, при цьому ринкова вартість предмета іпотеки становить 10 897 ,00 грв..

Відповідно до п. 3.1.4 договору іпотеки, іпотекодавець зобовязаний не відчужувати предмет іпотеки та не обтяжувати його зобовязання з боку третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це іпотекодержателя.

Відповідно до п. 3.4.1, 3.4.2 договору іпотеки, у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобовязань за цим договором та/або позичальником за кредитним договором переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця та/або позичальника, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, звернути стягнення на предмет іпотеки; переважно перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за кредитним договором в тому обсязі, що будуть визначені на момент їх фактичного задоволення зокрема, але не виключно - суму боргу, проценти, комісії, неустойку за основним зобовязанням, збитки завдані простроченням виконання, витрати повязані з утриманням та зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 5.1 договору іпотеки останній набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

10.04.2014 року між ПАТ «Златобанк» м. Київ та позивачем по справі ОСОБА_4 за № 63/25/14/KL/P-1 було укладено договір поруки, відповідно до якого позивач поручився перед кредитором ПАТ «Златобанк» за виконання боржником ФГ «Зоря» Юрївського району зобовязань останнього за кредитним договором № 63/25/14/KL. Згідно умов договору поруки поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, при цьому поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, в такому ж порядку та строки, що і боржник. Порукою за договором поруки забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобовязань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено кредитним договором.

Відповідно до п. п. 3.1.2, 3.1.2.1, 3.1 договору поруки кредитор має право на договірне списання коштів з рахунку поручителя для виконання боргових зобовязань та зобовязань поручителя по цьому договору поруки в повному обсязі чи в їх частині, на розсуд кредитора , в момент виникнення випадків невиконання умов.

У звязку з тим, що позичальник ФГ «Зоря» Юрївського району не виконав взяті на себе боргові зобовязання за кредитним договором № 63/25/14-KL від 10.04.2014 року, ПАТ «Златобанк» 30.01.2015 року списав з поточних рахунків позивача на погашення заборгованості за кредитним договором грошові кошти в загальному розмірі 8 908 293, 06 грв., які до теперішнього часу боржник ФГ «Зоря» Юрївського району позивачеві не повернув.

Відтак, виконавши грошові зобов»язання за кредитним договором замість боржника позивач зазначав, що до нього, відповідно до положень ч. 2 ст. 556 ЦК України, перейшли усі права кредитора за кредитним договором № 63/25/14-KL від 10.04.2014 року, а в тому числі і ті, що забезпечували його виконання, а зокрема права іпотекодержателя, при цьому, згідно з умовами п. 3.4.1. договору іпотеки, іпотекодержатель у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, звернути стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, позивач зазначав, що 27.04.2015 року при проведенні по даній справі попереднього судового засідання йому стало відомо, що 30.01.2015 року відповідач по справі ФГ «Зоря», в особі голови господарства ОСОБА_7 та ПАТ «Златобанк», в особі керуючої Павлоградським відділенням ПАТ «Златобанк» ОСОБА_8, уклали угоду про розірвання кредитного договору № 63/25/14-KL від 10.04.2014 року, згідно якої домовились про розірвання кредитного договору з 30.01.2015 року та з дати укладення цієї угоди не мають одне до одного жодних претензій щодо виконання зобовязань за кредитним договором.

Позивач вказував, що вказану угоду про розірвання кредитного договору вважає недійсною з тих підстав, що відповідачі не мали відповідних повноважень на укладення угоди про розірвання кредитного договору, оскільки права кредитора за вказаним договором перейшли до позивача ще до моменту розірвання такого договору, тобто до 30.01.2015 року, оскільки на погашення заборгованості за вказаним кредитним договором ПАТ «Златобанк» з рахунків позивача було списано, окрім суми за позовом, грошові кошти в розмірі 208 281, 58 грв. на підставі меморіальних ордерів № 166893 від 10.12.2014 року та № 13422 від 06.01.2015 року.

Також, керуюча Павлоградським відділенням ПАТ «Златобанк» ОСОБА_8 не мала права взагалі підписувати угоду про розірвання кредитного договору, оскільки не наділена такими повноваженнями відповідно до виданого їй доручення від 21.02.2013 року, так як згідно повноважень наданих їй за вказаним дорученням, остання має право припиняти від імені Банку кредитні договори на умовах, зазначених у протоколах кредитного комітету Банку. Однак, відповідно до протоколу б/н засідання кредитного комітету ПАТ «Златобанк» від 29.01.2015 року, питання про розірвання кредитного договору № 63/25/14-KL від 10.04.2014 року взагалі не вирішувалося.

Крім того, підстав для розірвання кредитного договору не було, оскільки згідно довідки № 672 від 09.02.2015 року за підписом виконавчого директора ПАТ «Златобанк» ОСОБА_9, заборгованість ФГ «Зоря» станом на 09.02.2015 року за вищезазначеним кредитним договором, перед ПАТ «Златобанк» становила 16 915, 36 грв. по сплаті пені.

14.05.2014 року з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачеві стало відомо, що обєкти нерухомого майна, які є предметом іпотеки, а зокрема житловий будинок та земельна ділянка розташовані по вул. Весела, 11 с. Вербуватівка Юрївського району, що належали іпотекодавцю ОСОБА_6 були відчужені останньою за договорами купівлі - продажу вказаного майна від 09.04.2015 року за № 177 та № 178 відповідно, при цьому власником вказаного майна став відповідач ОСОБА_6.

Позивач вказував, що вказані договори мають бути визнані судом недійсними, оскільки саме до позивача перейшли всі права іпотекодержателя і вказане речове право має бути захищене.

Посилаючись на вищезазначені обставини, керуючись ст. ст. 589, 590, 610 ЦК України, ст. 33-35 Закону України «Про іпотеку» позивач просив визнати недійсною угоду (договір) про розірвання кредитного договору № 63/25/14-KL від 10.04.2014 року, укладену 30.01.2015 року між ПАТ «Златобанк» та ФГ «Зоря» Юрївського району; визнати недійсним договір купівлі продажу житлового будинку, розташованого за адресою вул. Весела, 11 с. Вербуватівка Юрївського району, що був укладений 09.04.2015 року за № 177 між ОСОБА_6 та ОСОБА_6; визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки, розташованої за адресою вул. Весела, 11 с. Вербуватівка Юрївського району, що був укладений 09.04.2015 року за № 178 між ОСОБА_6 та ОСОБА_6; в рахунок стягнення грошових сум сплачених замість боржника за кредитним договором в розмірі 8 908 293, 06 грв. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, загальною площею 379, 7 кв. м. та земельну ділянку, площею 0, 1775 га, що розташовані за адресою с. Вербуватівка вул. Весела, 11 Юрївського району Дніпропетровської області, шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження», з початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги, в редакції уточненої позовної заяви від 18.05.2015 року , підтримали в повному обсязі (т.1 ас. 99-103).

Представник ФГ «Зоря» Юрївського району ОСОБА_10, які були залучені до участі у справі саме в якості співвідповідача на підставі ухвали суду від 05.05.2015 року (т. 1 ас. 74-75), в судовому засіданні позовні вимоги повністю не визнав.

Відповідач по справі ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації останнього, яка повернута до суду з відміткою про невручення через неявку адресата за її отриманням та спливом строку зберігання (т. 2 ас. 39, 113 - 115). Проте, згідно ч. 8 ст. 76 ЦПК України, в разі відмови адресата одержати судову повістку, особа яка її доставляє робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа яка відмовилася одержати судову повістку вважається повідомленою. Разом з тим, відповідачка ОСОБА_6 позовні вимоги повністю не визнала з підстав, викладених в її запереченнях проти позовної заяви (т.1 ас. 52-53), зазначаючи, що в даний час обтяження належного їй майна іпотекою припинено.

Відповідач по справі ПАТ «Златобанк», залучений до участі в справі саме в якості співвідповідача на підставі ухвали суду від 05.05.2015 року (т. 1 ас. 74-75), в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи в їх відсутності суду не надали, при цьому про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (т. 2 ас. 106). В наданих суду запереченнях на позов проти задоволення останнього заперечували (т. 1 ас. 119-120).

Відповідач по справі ОСОБА_6, залучений до участі в справі на підставі ухвали суду від 21.05.2015 року (т. 1 ас. 134-135), в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (т. 2 ас. 108).

Третя особа по справі на стороні відповідачів без самостійних вимог Юрївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, що були залучені до участі у розгляді справи на підставі ухвали суду від 17.06.2015 року (т. 2 ас. 98-99), в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи в їх відсутності суду не надали, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (т. 2 ас. 107).

Виходячи з наведеного суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не зявившихся вищеперелічених осіб по справі, проти чого присутні в судовому засіданні учасники процесу не заперечували.

Заслухавши пояснення представників позивача по справі ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ФГ «Зоря» Юрївського району ОСОБА_3, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов до наступних висновків:

- так, в судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору № 63/25/14-KL , укладеного 10.04.2014 року між ПАТ «Златобанк» м. Київ та Фермерським господарством «Зоря » Юрївського району, копія якого долучена до матеріалів справи (т. 1 ас. 16-21), кредитодавець (ПАТ «Златобанк») , в порядку та на умовах встановлених цим кредитним договором, надає позичальнику (ФГ «Зоря» Юрївського району) кредит, а позичальник зобовязується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього кредитного договору (п. 1.1 ст. 1 договору). При цьому, кредитодавець надає позичальнику кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії , в межах максимального ліміту заборгованості, який становить 15 000 000, 00 грв. (п. 1.2, 1.3 ст. 1 договору), з кінцевою датою повернення кредиту не пізніше 08.04.2015 року включно (п. 1.4 ст. 1 договору) та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25,5 % річних (п. 1.5 ст. 1 договору).

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 кредитного договору умовами надання кредитних коштів, в межах максимального ліміту за кредитною лінією, після набрання чинності цим договором є, окрім іншого, укладення договорів забезпечення з позичальником та / або будь-якими третіми особами, а саме, в тому числі, - договору поруки з ОСОБА_4, договору іпотеки житлового будинку, загальною площею 379, 7 кв. м. та земельної ділянки , загальною площею 0, 1775 га, що знаходяться за адресою с. Вербуватівка вул. Весела, 11 Юрївського району з ОСОБА_6.

10.04.2014 року за № 63/25/14-KL/Р-1 між ПАТ «Златобанк» м. Київ та позивачем ОСОБА_4, було укладено договір поруки, копія якого долучена до матеріалів справи (т. 1 ас. 22-25 ), та згідно якого позивач ОСОБА_4 поручився перед кредитором та зобовязався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником ФГ «Зоря» своїх боргових зобовязань в повному обсязі таких, за кредитним договором № 63/25/14-KL від 10.04.2014 року. Сторони домовились, що зобовязання поручителя перед кредитором є безумовними та для їх виконання дотримання ніяких інших умов, крім передбачених цим договором поруки та кредитним договором не потребується.

Згідно п. 1.2 ст. 1 договору поруки, поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники , при цьому поручитель відповідає перед банком в тому ж обсязі, що і боржник, та в такому ж порядку та строки. Банк має право вимагати виконання боргових зобовязань частково, або в повному обсязі, як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо (т. 1 ас. 22).

Згідно п. 2.1, 2.1.1 ст. 2 договору поруки , порукою за цим договором, забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобовязань за кредитним договором. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо : повернення основної суми кредиту, наданого боржнику за кредитним договором, сплати процентів за користування кредитом, застосування підвищеного розміру процентної ставки, сплата неустойки (пені, штрафу) за прострочення , штрафу за нецільове використання кредиту, штрафу за невиконання умов кредитного договору.

Згідно п. 2.2 ст. 2 договору поруки на дату укладення цього договору поруки, розмір боргових зобовязань, забезпечених порукою становить 15 000 000, 00 грв. за кредитним договором. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів за користування кредитом, підвищеного розміру процентів при настанні випадків не виконання умов, неустойки, відшкодування збитків (т. 1 ас. 23).

Згідно п. 2.5 ст. 2 договору поруки, поручитель є фізичною особою, має необхідну правоздатність та дієздатність для укладення та виконання цього договору.

Згідно п. 3.1.1, 3.1.2 ст. 3 договору поруки, у випадку невиконання боржником боргових зобовязань за кредитним договором, настання випадків невиконання умов договору, кредитор має право вимагати від поручителя виконання боргових зобовязань в повному обсязі чи в їх частині. Кредитор має право на договірне списання коштів, з рахунку поручителя для виконання боргових зобовязань та зобовязань поручителя по цьому договору в повному обсязі чи в їх частині , на розсуд кредитора, в момент виникнення випадків невиконання умов (т. 1 ас. 23).

Згідно п. 3.1.2.2 ст. 3 договору поруки, здійснюючи на підставі цього договору договірне списання коштів з рахунку поручителя, кредитор оформляє відповідний меморіальний ордер.

Згідно п. 3.1.2.6 ст. 3 договору поруки шляхом підписання цього договору поручитель доручає кредитору самостійно (без надання поручителем розрахункових документів та заявок) списувати з будь-якого його поточного та/ або вкладного рахунку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором (т. 1 ас. 24).

Згідно п. 5.3 ст. 5 договору поруки, поручитель, в разі виконання ним боргових зобовязань стає кредитором боржника відносно виконаної таким чином частини боргових зобовязань (т. 1 ас. 25).

Згідно п. 6.1 ст. 6 договору поруки, договір поруки набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобовязань та виконання зобовязань за цим договором поруки. Порука за цим договором припиняється після спливу трьох років з настання кінцевої дати повернення кредиту, але не пізніше повного виконання боргових зобовязань та виконання зобовязань за цим договором поруки (т. 1 ас. 25).

Окрім вищевказаного договору поруки зобовязання за кредитним договором № 63/25/14-KL від 10.04.2014 року також забезпечувалися договором іпотеки.

Так, з метою забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором 05.06.2014 року між ПАТ «Златобанк» м. Київ (іпотекодержатель) та ОСОБА_6 (іпотекодавець) було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки (т.1 ас. 26-32 ), згідно п. 1.1 якого цей договір забезпечує виконання зобовязань в частині ліміту кредитної лінії, що становить 4 000 000, 00 грв., які випливають з укладеного між боржником ФГ «Зоря» Юрївського району та іпотекодержателем ПАТ «Златобанк» кредитного договору № 63/25/14-KL від 10.04.2014 року та додаткових угод до нього, за умовами якого боржник ФГ «Зоря» зобовязаний повернути іпотекодержателю кредитні кошти надані у формі кредитної лінії , з максимальним лімітом заборгованості 15 000 000 грв., з кінцевим терміном повернення не пізніше 08.04.2015 року включно, чи в інші строки, встановлену в кредитному договорі, сплатити нараховані проценти в розмірі 25, 5 % річних, а також комісії, неустойки, всі без виключення інші платежі, тощо.

Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки предметом такої є наступне нерухоме майно, а саме:

- житловий будинок, що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Юрївський район с. Вербуватівка вул. Весела 11, загальною площею 379,7 кв. м., житловою площею 101,2 кв. м., з реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 59, який належить іпотекодавцю ОСОБА_6 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, індексний номер 9776162 від 12.09.2013 року, яке (право власності) зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.09.2013 року, при цьому ринкова вартість предмета іпотеки становить 369 400 грв.;

- земельна ділянка площею 0, 1775 га , розташована за адресою Дніпропетровська область, Юрївський район с. Вербуватівка вул. Весела 11, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим № :02:001:0359, що належить іпотекодавцю ОСОБА_6 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 809418, виданого 03.12.2012 року відділом Держкомзему у Юрївському районі, право власності на яку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.04.2014 року, при цьому ринкова вартість предмета іпотеки становить 10 897 грв..

Згідно п. 1.6 договору іпотеки, обтяження іпотекою предмета іпотеки підлягає державній реєстрації на підставі наданої іпотекодержателем заяви про державну реєстрації прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права).

Згідно п. 1.7 договору іпотеки, одночасно із посвідченням цього договору на предмет іпотеки нотаріусом відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» накладається заборона відчуження та реєструється обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до п. 3.1.4 договору іпотеки, іпотекодавець зобовязаний не відчужувати предмет іпотеки та не обтяжувати його зобовязання з боку третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це іпотекодержателя.

Відповідно до п. 3.4.1, 3.4.2 договору іпотеки, у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобовязань за цим договором та/або позичальником за кредитним договором переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця та/або позичальника, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, звернути стягнення на предмет іпотеки; переважно перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за кредитним договором в тому обсязі, що будуть визначені на момент їх фактичного задоволення зокрема, але не виключно - суму боргу, проценти, комісії, неустойку за основним зобовязанням, збитки завдані простроченням виконання, витрати повязані з утриманням та зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки врегульований розділом 4 договору іпотеки, при цьому, згідно п. 4.6 звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя, в тому числі, на підставі рішення суду, шляхом реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 5.1 договору іпотеки останній набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Заборгованість ФГ «Зоря» Юрївського району за кредитним договором № 63/25/14-KL від 10.04.2014 року, перед ПАТ «Златобанк», що підлягала сплаті станом на 30.01.2015 року, становила 8 925 208, 42 грв., в тому числі 8 549 900, 00 грв. заборгованість по кредиту, 185 169, 76 грв. заборгованість по простроченим відсоткам, 173 223, 30 грв. заборгованість по нарахованим відсоткам, 16 915, 36 грв. пеня за прострочення виконання зобовязань (т. 1 ас. 36).

У звязку з неможливістю виконання своїх зобовязань ФГ «Зоря» за вищевказаним кредитним договором, ПАТ «Златобанк» 30.01.2015 року здійснено договірне списання заборгованості за рахунок коштів поручителя ОСОБА_4 на підставі п. 3.1.2 договору поруки № 63/25/14-KL/P-1 від 10.04.2014 року та п. 6.6 договору застави майнових прав № 63/25/14-KL/S-1 від 10.04.2014 року, що укладені між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_4, а саме :

- з рахунку № 2497 в сумі 441 066, 40 грв.;

- з рахунку № 2497 в сумі 32 489, 86 грв.;

- з рахунку № 2497 в сумі 5 544 033, 24 грв.;

- з рахунку № 2497 в сумі 155 817, 12 грв.;

- з рахунку № 2497 в сумі 2 734 886, 44 грв.,

а всього в загальній сумі 8 908 293, 06 грв. на рахунок № 2330 , з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 63/25/14-KL від 10.04.2014 року, в тому числі заборгованості по кредиту - 8 549 900, 00 грв., по простроченим відсоткам - 185 169, 76 грв., по нарахованим відсоткам - 173 223, 30 грв., що підтверджено в судовому засіданні листом ПАТ «Златобанк» № 672 від 09.02.2015 року (т. 1 ас. 36), копіями меморіальних ордерів № 794 від 30.01.2015 року, № 837 від 30.01.2015 року, № 822 від 30.01.2015 року, № 832 від 30.01.2015 року, № 809 від 30.01.2015 року (т. 1 ас. 33-35), копією протоколу засідання кредитного комітету ПАТ «Златобанк» від 29.01.2015 року (т. 1 ас. 104).

Станом на 09.02.2015 року заборгованість ФГ «Зоря» за кредитним договором становила 16 915, 36 грв. по сплаті пені, що також відображено в розрахунку заборгованості за кредитним договором, виконаним ПАТ «Златобанк» станом на 12.05.2015 року, з якого вбачається, що вказана пеня сплачена за період з 10.04.2014 року по 12.05.2015 року (т. 1 ас. 121).

Відтак, в судовому засіданні вищезазначеними доказами достовірно встановлено погашення поручителем ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором замість боржника ФГ «Зоря» Юрївського району на суму 8 908 293, 06 грв..

Згідно чинного законодавства мета зобовязання, в тому числі забезпечувального, полягає в його виконанні. Забезпечувальне зобовязання має додатковий (акцесорний) характер. Воно встановлюється виключно з метою забезпечення виконання основного зобовязання за рахунок створення для цього певного резерву (джерела) завдяки якому кредитор, у разі порушення зобовязання боржником, може задовольнити свої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додатково (субсидіарно) відповідальність поручителя.

Належне виконання забезпечувального зобовязання припиняє одночасно із забезпечувальним і основне зобовязання, оскільки кредитор , реалізуючи права за забезпеченням , одержує те, що він мав би одержати якщо б зобовязання не було порушене.

Разом з тим, дане слід розглядати з урахуванням положень ст. ст. 599, 512, ч. 2 556 ЦК України.

Так, згідно ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням проведеним належним чином. Ця норма містить загальне правило.

Випадки ж, наведені в ст. 512 ЦК України, є винятком із цього правила, вони визначають підстави заміни кредитора у зобовязанні. Так, п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України серед підстав заміни кредитора у зобовязанні називає виконання обовязку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем), а п. 4 ч. 1 - виконання обовязку боржника третьою особою.

Перехід прав кредитора до третьої особи в результаті виконання нею зобовязання боржника на користь кредитора в рамках існуючих зобовязальних правовідносин називається суброгацією. Вона веде не до припинення зобовязання, а лише до заміни кредитора в існуючому зобовязанні. Саме до таких випадків закон відносить положення ст. 556 ЦК України, якою передбачено передання поручителю прав кредитора, що означає заміну останнього і відповідно не веде до припинення основного зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України, до поручителя, який виконав зобовязання забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобовязанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Тобто, ЦК України прямо вказує на приналежність права вимоги до боржника при виконанні його обовязку поручителем до права, що не виникає знову (як у регресному зобовязанні), а переходить до іншої особи (поручителя) на підставі закону. Поручитель стає кредитором не у новому зобовязанні, а до нього переходять права кредитора у існуючому зобовязанні. При цьому йдеться не про цесію, оскільки випадок цесії указаний у п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, а про інший різновид заміни кредитора - суброгацію.

Стосовно порядку придбання й обсягу прав, які одержує поручитель, що виконав зобовязання, можна зробити висновок, що з виконанням поручителем його обовязку перед кредитором до нього переходить право вимоги до боржника разом з додатковими, забезпечувальними правами кредитора й правами вимоги кредитора, що виникли з іншого забезпечення.

Таким чином, якщо вважати що виконання поручителем його обовязку припиняє основне зобовязання, тоді до поручителя не може перейти право кредитора в частині забезпечення після припинення самого забезпечуваного зобовязання. Однак, з цього приводу мається пряма норма закону, а зокрема ч. 2 ст. 556 ЦК України, згідно якої до поручителя, який виконав зобовязання забезпечене порукою переходять усі права кредитора у цьому зобовязанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

В силу закону поручитель набуває прав кредитора і в акцесорних зобовязаннях. Дане правило повинно застосовуватися, наприклад і тоді, коли основне зобовязання забезпечувалося, крім поруки, заставою майна боржника. Поручитель у цьому випадку вправі одержати відшкодування своїх вимог з вартості предмета застави.

Таким чином, поручитель набуває права, що забезпечують виконання основного зобовязання, у звязку з тим, що він є правонаступником кредитора за основним зобовязанням. Це свідчить не про припинення такого зобовязання в результаті виконання поручителем свого обовязку перед кредитором і виникнення на стороні поручителя нового, регресного права вимоги до боржника, а про те, що реалізація поруки приводить до суброгації прав кредитора до поручителя, що виконав свій обовязок. Отже, між поручителем і боржником продовжує існувати основне зобовязання, але зі зміненими характером і обємом вимог кредитора, яким тепер уже стає поручитель.

Таким чином ЦК України цілком однозначно встановлює, що юридичний факт виконання обовязку поручителем породжує автоматичний перехід до нього прав кредитора, тобто йдеться про відчуження права однієї особи на користь іншої, а не про припинення одного і виникнення іншого права.

Відтак, опираючись на положення п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України, яка серед підстав заміни кредитора у зобовязанні визначає юридичний факт виконання обовязку боржника поручителем ; використання у ч. 2 ст. 556 ЦК України формулювання «перехід прав кредитора», а не «зворотна вимога (регрес)»; поняття регресного зобовязання як самостійного незалежного від основного договору, що виникає лише після його припинення, з іншим колом учасників, суд приходить до висновку про те, що ч. 2 ст. 556 ЦК України описує не що інше як інститут суброгації.

Підставою заміни кредитора є юридичний факт виконання третьою особою (поручителем) зобовязання боржника. При цьому, ця заміна здійснюється автоматично в силу прямої вказівки закону (ч. 2 ст. 556 ЦК України), а тому жодних інших дій для переходу прав від кредитора до поручителя, який виконав зобовязання за боржника, вчиняти не потрібно.

Поручителю, який виконав зобовязання забезпечене порукою належать: права кредитора із основного зобовязання в межах виконаного, тобто право на отримання грошової суми, сплаченої замість боржника, право на отримання виконання від боржника або його грошовий еквівалент, якщо поручитель не зацікавлений у безпосередньому виконанні; права, що забезпечували виконання основного зобовязання, до яких слід віднести неустойку, заставу, притримання, завдаток, поруку (якщо основне зобовязання було забезпечене кількома поручителями), гарантію; права не повязані з переходом прав кредитора до поручителя , тобто ті, що мають самостійний характер і ґрунтуються на загальних положеннях цивільного законодавства.

Оскільки, в судовому засіданні, встановлений факт виконання обовязку боржника ФГ «Зоря» Юрївського району поручителем ОСОБА_4, а саме сплата останнім грошових коштів замість боржника за кредитним договором № 63/25/14-KL від 10.04.2014 року в сумі 8 908 293, 06 грв., суд вважає, що в силу прямої вказівки закону до поручителя ОСОБА_4 перейшли права нового кредитора у цьому зобовязанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Наявність договору про розірвання кредитного договору № 63/25/14-KL від 10.04.2014 року, укладеного між відповідачами ПАТ «Златобанк» та ФГ «Зоря» Юрївського району (т. 1 ас. 60), згідно якого сторони домовились про розірвання кредитного договору з 30.01.2015 року та з цієї дати не мають одна до одної жодних претензій щодо виконання ними своїх зобовязань за кредитним договором, на думку суду не свідчить про те, що перехід прав нового кредитора до поручителя ОСОБА_4 не відбувся, а саме по собі розірвання такого договору між відповідачами не впливає на права ОСОБА_4, визначені ч. 2 ст. 556 ЦК України та не припиняє такі.

Згідно розяснень, що містяться у п. 5 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Разом з тим, оскільки позивач ОСОБА_4 не був стороною кредитного договору № 63/25/14-KL від 10.04.2014 року, що був розірваний між відповідачами, а розірвання останнього між ФГ «Зоря» та ПАТ «Златобанк», що мало місце 30.01.2015 року, не позбавляє позивача прав нового кредитора та переходу таких до останнього в силу прямої вказівки закону, відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України, в звязку з наявністю юридичного факту виконання обовязку замість боржника, суд вважає, що позовні вимоги, в частині визнання недійсною угоди про розірвання між відповідачами кредитного договору, заявлені ОСОБА_4 як неналежним позивачем, а тому в цій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» , іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право , в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Визначення іпотеки також міститься і у ст. 575 ЦК України, згідно з якою іпотека - це застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобовязання, або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності (ч. 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

Дійсне зобовязання повинне ґрунтуватися на чинних правових підставах виникнення цивільних прав та обовязків, передбачених законом, якими є договір, або інший правочин, закон, рішення суду (ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України), і повинне бути спрямоване на реальне настання юридичних наслідків.

Відповідно до визначення термінів, що містяться в ст. 1 Закону України «Про іпотеку» основне зобов'язання - це зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Отже, згідно із чинним законодавством іпотекою забезпечуються виключно реально існуючі зобовязання або вимоги, які можуть виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Безпосередньо Законом України «Про іпотеку» визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання, або до закінчення строку дії іпотечного договору, а отже іпотека не може існувати самостійно без зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону, або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Законна іпотека виникає в силу прямих вказівок щодо неї в законі й не залежить від волевиявлення сторін.

Іпотекодавець - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобовязання, або зобовязання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель - це особа яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобовязання іншої особи - боржника.

Згідно ст. 4 Закону України «Про іпотеку», обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону, яка здійснюється в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень особою, на яку, відповідно до законодавства покладені функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою на підставі повідомлення іпотекодержателя.

Відтак, взаємні права й обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону (ч. 2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»), а не з моменту нотаріального посвідчення іпотечного договору, у звязку із зазначеним, реєстрація іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є підставою для її дійсності.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Так, в судовому засіданні встановлено, що на виконання вимог п. 1.6 договору іпотеки обтяження іпотекою предмета іпотеки за вказаним договором 05.06.2014 року було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження державним реєстратором, а саме нотаріусом Юрївської держнотконтори ОСОБА_11 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, при цьому обтяжувачем (іпотекодержателем) вказаного нерухомого майна у вигляді житлового будинку № 11 по вул. Весела с. Вербуватівка Юрївського району та земельної ділянки кадастровий № :02:001:0359, розташованої за тією ж адресою, визначено ПАТ «Златобанк» м. Київ, що підтверджено в судовому засіданні копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (т. 1 ас. 54-57).

З вищезазначених витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 23.02.2015 року (т. 1 ас. 54-57), вбачається, що вказані обтяження предмету іпотеки припинені державним нотаріусом Юрївської держнотконтори Дніпропетровської області 23.02.2015 року , в звязку з поданням ПАТ «Златобанк» м. Київ останньому заяви за № 5118/26 від 04.02.2015 року про припинення обтяження іпотекою нерухомого майна за договором іпотеки від 05.06.2014 року (т. 1 ас. 58).

Станом на час розгляду справи не встановлені відомості щодо наявності обтяження іпотекою предмета іпотеки за договором від 05.06.2014 року саме позивачем по справі ОСОБА_4, при цьому представник останнього ОСОБА_1 вказав, що позивач не звертався до відповідних органів, щодо внесення відомостей стосовно нього про обтяження нерухомого майна іпотекою , в звязку з переходом до нього в силу закону прав іпотекодержателя , так як ПАТ «Златобанк» м. Київ не визнає за ним такі права.

Відносини повязані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обтяжень та правочинів щодо нерухомості регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Нормами ст. 4 вказаного Закону, визначено, що іпотека є речовим правом на нерухоме майно, яке підлягає обовязковій державній реєстрації. Тобто, згідно з вимогами закону, державна реєстрація виникнення, переходу, припинення іпотеки проводиться органами державної реєстрації прав за місцем розташування вказаного обєкта. При цьому, вказані норми не поширюються на вчинення реєстраційних дій нотаріусами, оскільки державна реєстрація виникнення, переходу, припинення іпотеки у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу, або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих

відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного

користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід,

припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної

реєстрації прав разом із заявою.

Судом встановлено, що безумовно до позивача ОСОБА_4 , в звязку з виконанням останнім замість боржника зобовязання забезпеченого порукою , в силу прямої вказівки закону, а зокрема ч. 2 ст. 556 ЦК України , перейшли усі права кредитора у цьому зобовязанні, а в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Разом з тим, суд вважає, що відповідно до приписів ст. 182 ЦК України, норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перехід прав іпотекодержателя до нового кредитора, а зокрема позивача ОСОБА_4, що мав місце в силу закону, підлягав державній реєстрації в установленому законом порядку і є необхідною умовою для переходу речових прав на майно передане в іпотеку, оскільки йдеться про перехід прав від попереднього до наступного іпотекодержателя.

Так як взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону, то суд вважає, що право іпотеки у нового кредитора не виникне допоки воно (перехід таких прав) не буде зареєстроване в установленому законом порядку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких взаємних прав та обовязків за договором іпотеки від 05.06.2014 року між позивачем по справі ОСОБА_4 та іпотекодавцем ОСОБА_6 , з огляду на відсутність державної реєстрації переходу прав іпотеки до нового кредитора відповідно до закону.

Представниками позивача по справі не надано доказів щодо звернення позивача до відповідних органів з відповідними заявами про державну реєстрацію переходу до нього прав іпотекодержателя в силу закону, згідно з приписами ст. 556 ЦК України, а також щодо відмови в реєстрації переходу таких прав з будь-яких причин.

В судовому засіданні також встановлено, що 09.04.2015 року нерухоме майно, яке було предметом іпотеки за договором іпотеки від 05.06.2014 року , відповідачем ОСОБА_6 відчужене, а зокрема стосовно останнього укладені договори купівлі продажу за № 177 і № 178 відповідно, та власником такого в даний час є відповідач по справі ОСОБА_6 (т.1 ас. 92, 93, 174 - 254, т.2 ас. 1 -58).

Однак, за викладених вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки заявлені останнім передчасно, так само, як і позовні вимоги про визнання недійсними договорів купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки, що були предметом іпотеки, яка на час вчинення останніх була припинена, при цьому, перехід прав іпотеки до позивача зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не був, а відтак між ним та іпотекодавцем ОСОБА_6 будь-яких взаємних прав та обовязків не виникло.

На підставі викладеного у задоволені позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 213, 215, 218, 222, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Златобанк» м. Київ , Фермерського господарства «Зоря» Юрївського району Дніпропетровської області, ОСОБА_6 про визнання недійсною угоди про розірвання кредитного договору, визнання недійсними договорів купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки, звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок грошових сум, сплачених замість боржника за кредитним договором - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : С.О.Маренич