Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/2628/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Кофанов А.В.
Провадження № 22-ц/778/6018/15 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.

Суддів Онищенка Е.А.

Воробйової І.А.

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, про стягнення грошових коштів посилаючись на те, що він надав відповідачу грошові кошти в розмірі 15 000 грн. як передоплату за транспортний засіб, якій він повинен був йому продати через 6 місяців, тобто 05.04.2014 року або повернути гроші. Дана обставина підтверджується розпискою.

Проте, до теперішнього часу відповідач не продав йому автомобіль і відмовляється повертати грошові кошти.

Враховуючи вищевикладене просив суд стягнути з відповідача грошову суму з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення виконання зобов'язання в розмірі 24 930 грн.% 3% річних від суми боргу в розмірі 525 грн. та судові витрати в сумі 255 грн.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 вересня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 25455 грн. та судовий збір в сумі 255 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Згідно із ч.І ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки.

Згідно ст.635 ЦК України, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача грошової суми, отриманої згідно розписки від 05.10.2013 року, є такими, що ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.І ст.1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Отже суд правильно визначився, що відповідач має відшкодувати позивачу не тільки отриману ним грошову суму у розмірі 15000 гривень, а і 3 % річних за прострочення грошового зобов'язання, втрати від інфляції - відповідно до розрахунку, поданого позивачем.

Посилання апеляційної скарги на те, що позивач не сплатив повну ціну за трактор, яка була визначена у розмірі 25000 гривень, а також що він фактично відшкодував отримані гроші поставками сільгосппродукції, ніяким чином не конкретизовані щодо виду продукції, її вартості та строків поставки, та не підтверджені належними доказами.

Таким чином вказані та інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 вересня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: