Справа № 277/629/15-ц
Номер рядка звіту 26
РІШЕННЯ

Іменем України

"17" листопада 2015 р. смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Прищепи Т.П.

за участю секретаря с/з: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в залі суду смт Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом та просила стягнути з ОСОБА_3 борг в сумі 19350 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12.11.2011 року відповідачка отримала в позику кошти в розмірі 21000.00 грн. та зобовязалася повернути їх до 30.12.2012 року. Факт отримання грошей було оформлено у формі розписки складеної в присутності двох свідків. Частину боргу ОСОБА_3 повернула, а саме в розмірі 3000.00 грн., решту коштів не повертає, уникає зустрічі.

В судове засідання позивачка не зявилася, надіслала до суду заяву та просила провести розгляд цивільної справи без її участі, а також зазначила, що відповідачка після звернення до суду з позовом про стягнення коштів в добровільному порядку повернула їй частину коштів, тому змінила позовні вимоги та просила стягнути кошти в розмірі 13700.00 грн.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву та просила провести розгляд цивільної справи без її участі, змінені позовні вимоги визнала, не заперечила стягненню з неї на користь позивачки кошти в сумі 13700.00 грн. та зобовязалася їх повернути до квітня 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено факт укладення між сторонами в присутності двох свідків 12.11.2011 року договору позики грошей в сумі 21000.00 грн., які відповідачка зобовзалась повернути до 20.12.2012 року, про що суду представлено розписку (а.с. 2).

Згідно з вимогами ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, договір укладається в письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, позивачкою доведено суду факт укладення договору позики з відповідачкою, факт передання їй вказаних в позові грошових коштів.

Всупереч вимогам укладеного договору та ст. 1049 ЦК України про терміни повернення коштів, відповідачка не повернула позивачці грошові кошти, а тому на підставі ст. 1050 ЦК України, змінені вимоги позивачки про стягнення боргу в сумі 13700 грн. підставні.

Визнання відповідачкою позову не порушує будь чиїх прав та охоронюваних законом інтересів держави, громадян, власності.

Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ч. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому та у відповідності до ч. 2 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь держави судовий збір.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, ст. ст. 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки смт Ємільчине, вул. Леніна, буд. 124, Житомирської області, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки м. Новоград Волинський, АДРЕСА_1, заборгованість за договором позики в розмірі 13700 (тринадцять тисяч сімсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Ємільчинський районний суд, а особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_4