Провадження № 22-ц/780/2229/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 43 11.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

11 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Поліщука М.А., Кашперської Т.Ц.,

при секретарі: Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення без надання іншого житлового приміщення,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила виселити останнього з житлового будинку № 34 по вулиці Червоноармійська в селі Вороньків Бориспільського району Київської області, що належить позивачці на праві приватної власності без надання іншого житлового приміщення.

Зазначала, що з відповідачем проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу в даному будинку з 2004 року. Також вона має сина ОСОБА_4, 2004р.нар., який проживає з ними.

Оскільки відповідач систематично порушує правила співжиття, що не дає можливості подальшого сумісного проживання, просила позов задовольнити.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для виселення відповідача відсутні.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок № 34 по вулиці Червоноармійська в селі Вороньків Бориспільського району Київської області та підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.11.2006 року.

Згідно Довідки виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області № 1540 від 12.11.2014 року в даному будинку разом з позивачкою проживають син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та співмешканець ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами систематичності порушень відповідачем правил співжиття.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, інакше як у випадках і в порядку передбаченому законодавством.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

В силу ч.1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.17 Постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Доказом застосування мір попередження і громадського впливу можуть служити постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, офіційні застереження, рішення суду або третейського суду про притягнення до відповідальності, протоколи або постанови громадських організацій, трудових колективів, що засудили дії винного. Одні лише факти звернення у відповідні органи зі скаргами на порушення правил суспільного співжиття без застосування до винного заходів впливу цими органами не є підставою для виселення.

Як зазначено в ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Підтверджень, що ОСОБА_3 притягався до адміністративної відповідальності позивачем надано не було, а відповіді компетентних органів про проведені профілактичні бесіди не є такими доказами.

Розглядаючи справу суд першої інстанції встановив дійсний склад правовідносин та вірно застосував норми права.

Доводи апелянтки про неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді і повністю спростовуються дослідженими матеріалами.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: