Справа № 127/441/15-ц
Провадження № 2/127/1409/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

02.07.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Чінарової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах та проживання однією сімєю понад 5 років до часу відкриття спадщини, визнання права власності на ? частину спільно нажитого майна та зміну черговості одержання права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з цивільним позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 у справах дітей Вінницької міської ради про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах та проживання однією сімєю понад 5 років до часу відкриття спадщини, визнання права власності на ? частину спільно нажитого майна та зміну черговості одержання права на спадкування.

Позов мотивував тим, що з 1997 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4, з якою вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Під час спільного проживання у позивача та ОСОБА_4 народилась дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яку вони спільно виховували та факт батьківства позивача відносно якої встановлений судовим рішенням. За період спільного проживання ні позивач, ні ОСОБА_4 не перебували у зареєстрованому шлюбі з третіми особами. Зі слів позивача, в період спільного проживання вони з ОСОБА_4 придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу цієї квартири було укладено від імені ОСОБА_4 У придбаній квартирі вони за спільні кошти зробили ремонт та вселились у неї. Позивач вважає цю квартиру обєктом спільного сумісного майна подружжя.

Починаючи з 2003 року ОСОБА_4 важко захворіла, постійно проходила складні та коштовні курси лікування, але 27.05.2014 року померла, не залишивши заповіту. Позивач разом із дочкою продовжують проживати у вищевказаній квартирі. Спадкоємцями за законом після померлої є дочка ОСОБА_5 та мати ОСОБА_2, яка проживає в іншому місті, не допомагала своїй дочці під час її хвороби. Наведені обставини і стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилась, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась завчасно та належним чином через засоби масової інформації, зокрема згідно оголошення про виклик до суду, опублікованого в газеті «Урядовий курєр».

Представник третьої особи ОСОБА_3 у справах дітей Вінницької міської ради не заперечувала проти задоволення позову.

Частиною 1 статті 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого відповідача, яка повторно не зявилась до суду та не повідомила про причини своєї неявки.

Заслухавши пояснення позивача та показання свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов до переконання про задоволення позову з таких підстав.

Починаючи з 1997 року ОСОБА_1 перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4, з якою вони проживали спільно однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

Під час спільного проживання у них народилась дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яку вони виховували і утримували разом (а.с. 12). Факт батьківства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_5 встановлений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2014 року по справі № 127/13606/14-ц (а.с. 11).

Протягом всього періоду спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мали спільний бюджет, однаковою мірою дбали про матеріальне забезпечення сім'ї, підтримували один одного як морально, так і матеріально. За спільні кошти вони придбавали продукти харчування, одяг, предмети домашнього побуту та обстановки, тобто взаємно опікувалися один одним, та мали взаємні права та обов'язки. Окрім спільного придбання життєво необхідних речей, купувалося рухоме та нерухоме майно, яке набувалося за спільні кошти. Дані обставини підтверджуються актами № 961, 962 від 25.11.2014 року, які затверджені посадовими особами ТОВ «ЖЕО» (а.с. 7-10).

В період спільного проживання, 22.11.2006 року ОСОБА_4 за спільні з ОСОБА_1 кошти придбала однокімнатну квартиру під № 42 в будинку під № 133 по вулиці Свердлова в місті Вінниці. Договір купівлі - продажу квартири був укладений від імені ОСОБА_4 і посвідчений ОСОБА_6, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу за реєстровим № 3818, і 06.12.2006 року на підставі цього Договору за нею було зареєстроване в ВООБТІ право власності на квартиру за реєстровим № 392/18109 в книзі № 233.

З 2003 року ОСОБА_4 важко хворіла, постійно проходила складні та коштовні курси лікування. Однак, 27 травня 2014 року ОСОБА_4 померла, про що вчинено актовий запис про смерть № 1499 від 29.05.2014 року у відділі ДРАЦС Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 16).

Позивач поховав її за власні кошти і разом з їх малолітньою донькою ОСОБА_6 продовжує користуватись спільним майном квартирою, на яку ОСОБА_4 не залишила заповіту.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 є малолітня донька ОСОБА_5 та мати померлої відповідач по справі ОСОБА_2.

Дочка позивача та померлої ОСОБА_4 ОСОБА_5, відповідно до ст. 1268 ч. 4 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

ОСОБА_2 також заявила, що бажає прийняти спадщину. Саме з наведених підстав у позивача виникла необхідність у визнанні його права власності на свою частку в спільному з померлою майні, для чого необхідно спочатку встановити факт їх спільного проживання у фактичних шлюбних відносинах з 1997 року до її смерті.

Позивач також звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, оскільки є спадкоємцем четвертої черги.

Спільне проживання позивача з ОСОБА_4 з 1997 року однією сім'єю, як чоловіка і дружини, без реєстрації шлюбу, було встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2014 року по справі № 127/13606/14-ц, яке набрало законної сили, і тому цей факт доведення не потребує.

В останні роки життя ОСОБА_4 важко хворіла, була інвалідом 2 групи, тобто, непрацездатною, і тому не працювала та крім невеликої пенсії по інвалідності, не мала іншого самостійного доходу. В той же час на її лікування постійно потрібні були чималі кошти. Позивач фактично утримував ОСОБА_4, забезпечував її матеріально, опікувався нею доглядав її вдома та під час стаціонарного лікування, надавав їй іншу допомогу, оскільки через хвороби вона перебувала у безпорадному стані.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Частиною 4 ст. 368 ЦК України встановлено, що майно набуте в результаті спільної праці та за спільні кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 СК України на майно, яке є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу, яка регулює поділ майна подружжя. Згідно з цими положеннями частки чоловіка і дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно зі статтею 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, беручи до уваги наведені обставини, суд дійшов до переконання про доведеність вимог позивача ОСОБА_1, а відтак позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень статті 88 ЦПК України та із врахуванням заяви позивача про залишення всіх судових витрат за ним.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 368, 1259, 1264, 1268 ЦК України, ст. ст. 3, 74 СК України, ст. ст. 10. 15, 60, 61, 88, 212 215, 224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, проживав разом з ОСОБА_4, яка померла 27.05.2014 року, однією сімєю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу з 1997 року по день смерті.

Визнати квартиру АДРЕСА_2 об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних долях ? та ? .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? ідеальну частку квартири АДРЕСА_3 в м Вінниці, яка зареєстрована в КП ВООБТІ 06.12.2006 року в реєстровій книзі № 223 за реєстровим № 392/18109 на праві приватної власності зг ОСОБА_4 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 22.11.2006 року, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу за реєстровим № 3818.

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем за законом 4 черги після смерті ОСОБА_4, як такого, що проживав разом і спадкодавцем понад 5 років до часу відкриття спадщини, і визнати за ОСОБА_1 право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги відповідачкою в справі ОСОБА_2 та неповнолітньою ОСОБА_5, на все майно, що належало спадкодавиці ОСОБА_4.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Позивач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Відповідач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду.

Суддя