АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1453/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2986/15Головуючий у 1-й інстанції Бондаренко О.В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.;

Суддів: Карпушина Г.Л., Корнієнка В.І.,

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнігрейн-Агро», треті особи - Максимівська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, Кременчуцький районний відділ Полтавської регіональної філії Дочірнього підприємства «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України, відділ Держземагенства у Кременчуцькому районі Полтавської області, про визнання договору оренди земельної ділянки припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 серпня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнігрейн-Агро», треті особи - Максимівська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області, Кременчуцький районний відділ Полтавської регіональної філії Дочірнього підприємства «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України, відідл Держземагенства у Кременчуцькому районі Полтавської області, про визнання договору оренди земельної ділянки припиненим - відмовлено.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 серпня 2015 року скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, а також таким що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, що 02.01.2007 року між ОСОБА_3 та ПСП «Колос» було укладено договір оренди земельних ділянок ДП 17 № 536,537 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6,40 га, строком на 10 років (а.с.6-8).

Даний договір 12.09.2007 року зареєстрований у Кременчуцькому районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 15.

Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія НОМЕР_1, виданого 06 квітня 2002 року (а.с.8-9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла, після чого ОСОБА_2 успадкував земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 12.05.2014 року (а.с.57).

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20.02.2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 в особі правонаступника ОСОБА_2 до ПСП «Колос», третя особа Максимівська сільська рада Кременчуцького району про розірвання договору оренди відмовлено повністю (а.с.84-85).

Як було встановлено, відповідно до рішення власника ПСП «Колос» від 25.07.20013 року вирішено припинити діяльність ПСП Колос» шляхом приєднання до ТОВ «Юнігрей-Агро».

Таким чином, на даний час земельна ділянка перебуває в користуванні ТОВ «Юнігрей-Агро» відповідно до умов договору оренди земельної ділянки від 02.01.2007 року, укладеного з ОСОБА_3.

В подальшому позивачем була оформлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), та отримані кадастрові номери на земельні ділянки, а саме НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (а.с.14-44).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що перехід права власності від одного власника до іншого не є підставою для припинення договору оренди землі.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами ч.1 ст.93 Земельного кодексу України, ст.1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За нормою ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

У відповідності до розділу ІХ «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом.

Аналізуючи наведені вище норми права та докази, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та припинення договору оренди землі.

Доводи апелянта, що після виділу в натурі (на місцевості) земельної ділянки, договір оренди повинен переукладатися, а у разі недосягнення згоди, договір вважається припиненим, не заслуговують на увагу оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до пункту вісім постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ від 19.03.2010 року) роз'яснено, що: при розгляді спорів про переукладення договорів оренди землі суди повинні враховувати, що згідно з пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000р. №5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000р. за №101/4322, після виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю зобов'язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З часу отримання особою державного акта на право приватної власності на землю вона набуває статусу власника земельної ділянки, у зв'язку з чим змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) припиняється.

Питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред'явлення позову про розірвання договору.

Відповідно до п.2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року №5, зобов'язання сторін за договором оренди земельної частки (паю) можуть бути припинені після одержання державного акта на право приватної власності на землю і виділення земельної ділянки в натурі. При відмові орендаря розірвати цей договір із зазначених підстав та припинити користування земельною ділянкою право власності власника земельної ділянки (орендодавця) на землю підлягає захисту в законному порядку.

Враховуючи, що спірний договір оренди був укладений 02.01.2007 року з власником земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_3, то виділення спадкоємцем земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є підставою для його припинення.

Таким чином, суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вона не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/ Т.В. Одринська

Судді: /підпис/ Г.Л. Карпушин /підпис/ В.І. Корнієнко

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ______________ Т.В. Одринська