Справа № 369/7036/13 Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/3761/15 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М. А.
Категорія 18 02.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

02 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Кулішенка Ю.М.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2; третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» звернувся в суд з даним позовом, уточнивши який, просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором перед Банком у загальному розмірі 55 160 133,81 гривень, звернути стягнення на нерухоме майно, що знаходиться в іпотеці Банку і належить на праві приватної власності ОСОБА_2, а саме на:

земельну ділянку площею 1,7502 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

земельну ділянку площею 2,0002 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

земельну ділянку площею 1,7501 га, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

Позивач просив визначити спосіб звернення стягнення на іпотечне майно шляхом набуття нерухомого майна у власність позивача за ціною, визначеною на підставі Висновків про експертну грошову оцінку земельних ділянок від 18.07.2013 року, проведених суб»єктом оціночної діяльності, яка становить у загальному розмірі 55 097 238, 15 гривень.

Позов мотивував тим, що 27 грудня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3 було відкрито відновлювальну кредитну лінію в загальному розмірі 34 513 500 грн. на умовах забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності. Договором встановлювалась процентна ставка за користування кредитним коштами з 27 грудня 2007 року у розмірі 13,60 % річних, а з 01 вересня 2008 року - у розмірі 17 % річних і більше не змінювалася.

Додатковою угодою № 2 від 01 грудня 2008 року до кредитного договору встановлені основні умови стосовно надання та повернення позичальником кредитних коштів за кредитним договором, зокрема: транш кредиту, який фактично наданий позичальнику склав 34 513 500 гривень, процентна ставка за кредитом встановлена у розмірі 17 % річних; позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит не пізніше 26 грудня 2012 року.

У якості забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір іпотеки земельних ділянок: площею 1,7502г, площею 2,0002га, площею 1,7501га, які знаходяться по АДРЕСА_1

Вказував на те, що ОСОБА_3, отримавши від Банку кредитні кошти, порушив взяті на себе зобов'язання щодо їх повернення в строк, передбачений Договором, у зв'язку з чим станом на 8 липня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 55160133,81 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 34 513 500, гривень і заборгованості за сумою нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом у розмірі 20 646 633, 81 гривень, а тому в рахунок заборгованості позивач вважає за можливим звернути стягнення на іпотечне майно.

При розгляді справи за заявами Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» та Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на підставі укладеного договору купівлі-продажу прав вимоги було замінено позивача на правонаступника - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк".

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2014 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27 грудня 2007 року в розмірі 55 160 133,81 грн. звернуто стягнення на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» на підставі іпотечного договору від 27 грудня 2007 року, яке належить ОСОБА_2 а саме на земельну ділянку площею 1,7502 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 2,0002 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; земельну ділянку площею 1,7501 га, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 - шляхом набуття зазначеного нерухомого майна у власність публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за ціною, визначеною на підставі висновків про експертну грошову оцінку земельних ділянок від 18 липня 2013 року, яка становить у загальному розмірі 55 097 238,15 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судові витрати в розмірі 3441грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в позові, посилаючись на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В доводах скарги зазначається, що суд не врахував наявні судові заборони на відчуження спірного іпотечного майна, не погоджено із відповідачем ціну майна, яке набувається позивачем при зверненні стягнення на іпотечне майно, пропуск позивачем строку позовної давності та припинення поруки з підстав, передбачених ст..559 ЦК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк" (Банк) та ОСОБА_3 (Позичальник) був укладений кредитний договір № 49.4/169/07-Сз, за яким Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі в загальному розмірі 34 513 500 гривень на умовах забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності, а позичальник, в свою чергу, зобов'язався сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитом до 10 числа кожного календарного місяця та забезпечити повернення одержаної суми кредиту не пізніше 26 грудня 2012 року. (том 1 а.с.13-17).

В п.1.3 Договору зазначено, що забезпечення виконання зобов»язань за цим Договором є іпотека земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 згідно з іпотечним договором.

01 грудня 2008 року між сторонами укладена Додаткова угода № 2 від 01 грудня 2008 року до кредитного договору, яким встановлено процедура та умови надання Банком у майбутньому кредитів (траншів) Позичальнику в межах загальної суми 34 513 500грн., процедура та умови повернення Позичальником отриманих кредитів, нарахування та сплати процентів за отриманими кредитами. ( том 1 а.с.19-26).

ОСОБА_3 взяті на себе зобов»язання за кредитним договором щодо повернення кредиту не пізніше 26 грудня 2012 року та щомісячного погашення процентів за користування кредитом не виконує.

27 грудня 2007 року між ВАТ "Кредитпромбанк" (Іпотекодержатель) і ОСОБА_2 (Майновий поручитель) укладено іпотечний договір №49.12/169/1739/07, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського Нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі нотаріальний дій за № 3297.

Відповідно до умов Договору іпотеки ОСОБА_2 у забезпечення виконання зобов»язань Боржника - ОСОБА_3 за кредитним договором № 49 4/169/07- Оз передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме земельні ділянки: площею 1,7502 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; площею 2,0002 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 1,7501 га, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (том 1 а.с.27-31).

Пунктом 2.1 Іпотечного договору визначено що цей Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання Боржником зобов»язань перед Іпотекодержателем за Кредитним договором.

Відповідно до висновків про експертну грошову оцінку земельних ділянок від 18 липня 2013 року, проведених суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "Агентство експертної оцінки" (ліцензія Державного комітету України із земельних ресурсів на проведення робіт із землеустрою, землеоцінюючих робіт НОМЕР_4 від 12.07.2012) загальна вартість предмету іпотеки становить 55 097 238,15 грн. ( том 1 а.с. 35-38).

27 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Кредитпромбанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким згідно Додатку І ПАТ «Дельта-Банк» придбано право вимоги за кредитним договором №№ 49 4/169/07- Оз від 27 грудня 2007 року, укладеного з ОСОБА_3 на загальний розмір заборгованості 55 160 133, 81грн. (том 1 а.с.167-174).

Суд вірно вказав, що правовідносини сторін регулюються положеннями Закону України «Про іпотеку», ст..ст.1048, 1054 ЦК України, кредитним договором № 49 4/169/07- Оз від 27 грудня 2007 року, іпотечним договором №49.12/169/1739/07 від 27 грудня 2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 37 зазначеного Закону визначено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до п.4.2 Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення Боржником умов Кредитного договору, або порушення Іпотекодавцем умов цього договору.

4.3 При настанні випадків, передбачених п.4.2 цього договору Іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає Іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов»язання, забезпечені іпотекою не будуть виконані Іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одинм із таких способів:

- набуває право власності на майно;

Встановиши, що Боржник ОСОБА_3 взяті на себе зобов»язання за кредитним договором не виконує, суд першої інстанції з врахуванням положень кредитного договору№ 49 4/169/07- Оз від 27 грудня 2007 року, іпотечного договору №49.12/169/1739/07 від 27 грудня 2007 року, договору купівлі-продажу прав вимоги від 27 вересня 2013 року, ст..ст.11, 33, 37 Закону України «Про іпотеку» в рахунок погашення заборгованості звернув стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_2, шляхом набуття нерухомого майна у власність публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов»язання може бути замінений іншою особою внаслідок передачі ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст..24 Закону України "Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

При апеляційному розгляді встановлено, що відповідно до положень п.п. 22, 98 постанови КМ України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майн» № 868 від 17 жовтня 2013 року публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» 31 березня 2014 року проведена державна реєстрація іпотеки та державна реєстрація обтяження, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки.

Таким чином, на час ухвалення оскаржуваного рішення ПАТ «Дельта Банк» набув прав Іпотекодержателя і мав законне право вимагати звернення стягнення на іпотечне майно.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що судом не враховано, що відповідач не погоджується із оцінкою майна, а тому суд повинен був провести експертизу з метою встановлення ринкової вартості майна підлягають відхиленню.

Згідно із ст. 37 Закону України "Про іпотеку" Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Як вбачається із матеріалів справи предмет іпотеки оцінено суб'єктом оціночної діяльності, що підтверджується висновками про експертну грошову оцінку земельної ділянки. (том 1 а.с.35-37).

Інші доводи апеляційної скарги на те, що суд не врахував заборони на відчуження спірного майна з посиланням на постанову господарського суду м.Києва від 24 грудня 2012 року також підлягають відхиленню, оскільки на час ухвалення оскаржуваного рішення суду державні акти на право власності на земельні ділянки, які є предметом іпотеки і видані на ім.»я ОСОБА_2, є чинними.

Відсутні також докази визнання недійсними у встановленому законом порядку договорів купівлі-продажу, на підставі яких ОСОБА_2 набув право власності на земельні ділянки.

Доводи апелянта на пропуск позивачем строку позовної давності як підставу відмови в позові також підлягають відхиленню із таких підстав.

Статтею 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається із матеріалів справи кредитний договір№ 49 4/169/07- Оз від 27 грудня 2007 року, виконання якого забезпечено іпотекою майна, яке належить ОСОБА_2, укладено на строк по 26 грудня 2012 року.

Оскільки позовна заява подана в суд 23 липня 2013 року, то первісним позивачем строк позовної давності не пропущено.

Підлягають відхиленню і доводи апелянта на те, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука є припиненою.

Згідно із ст..360-7 ЦПК України Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17?вересня 2014?р. у справі №?6- 109цс14, застава (іпотека) і порука є різними видами забезпечення зобов'язань, тому норми, які регулюють поруку (статті 553-559 ЦК України), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо-/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета застави/іпотеки.

У даній справі наявними є правовідносини кредитора з майновим поручителем, а тому положення про припинення поруки, визначені ст..559 ЦК України, на них не поширюються.

Керуючись ст. 303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: