Справа № 209/1569/15-ц
Провадження № 2/209/1001/15
26 травня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської
головуючого судді Байбара Г.А.,
при секретарі Вітязь Х.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, призначених рішенням суду, які стягуються з нього на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, стягнувши з нього на користь відповідача аліменти на утримання одного неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини його доходів.
На обґрунтування позову зазначив, що з відповідачем ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі до 29 липня 2009 року, від якого вони мають двох неповнолітніх синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 грудня 2007 року з нього стягнуті аліменти на утримання двох неповнолітніх синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які залишилися на вихованні та утриманні відповідача, на користь ОСОБА_7 в розмірі 33 відсотків його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22 листопада 2007 року і до повноліття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, а потім в розмірі 25 відсотків його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, щомісяця, до повноліття ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. З моменту ухвалення рішення суду він добросовісно його виконував, перераховуючи аліменти на утримання двох синів на банківській рахунок відповідача, відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк», в розмірі 1500 грн. щомісячно. Після розірвання шлюбу відповідач уклала новий шлюб і змінила своє прізвище на ОСОБА_2. 28 грудня 2014 року старший син ОСОБА_3 вирішив проживати разом з ним, своїм батьком, і добровільно переїхав проживати за його, за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, сел. Лобойківка, вул. Барикадна, 26 «а», де він, позивач, зареєстрований і постійно проживає. Таким чином, з 28 грудня 2014 року і до теперішнього часу син ОСОБА_3 проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні та вихованні, що свідчить про зміну його, позивача, сімейного стану. Але розмір аліментів, що були стягнуті з нього рішенням суду, залишається таким же, і він повинний сплачувати на користь відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 33 відсотків його доходів, хоча на її вихованні та утриманні залишився лише їх син ОСОБА_8. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_5 не надає, але він, позивач, готовий і надалі самостійно забезпечувати його матеріально, а також готовий надавати допомогу на утримання молодшого сина ОСОБА_6, але в розмірі 1/6 частки своїх доходів.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до ч.2 ст. 158, п. 2 ч.1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі до 29 липня 2009 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 грудня 2007 року з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2, яка на той час мала прізвище ОСОБА_1, були стягнуті аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 33 відсотків його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22 листопада 2007 року і до повноліття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, а потім в розмірі 25 відсотків доходів позивача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, щомісяця, і до повноліття ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

З 28 грудня 2014 року син сторін у справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає разом із позивачем ОСОБА_1 за його постійним зареєстрованим місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 «а», де мешкає до теперішнього часу і знаходиться на утриманні та вихованні свого батька, що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеним 23 березня депутатом Лобойківської сільської ради ОСОБА_9 (а.с. 11), довідкою Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року (а.с. 12).

Не зважаючи на те, що один із неповнолітніх дітей, на утримання якого з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 були стягнуті аліменти, проживає разом із позивачем і знаходиться на його утриманні та вихованні, а на утриманні ОСОБА_2 залишився інший малолітній син ОСОБА_4, з позивача продовжують стягуватися аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі 33 відсотків доходів позивача на утримання двох неповнолітніх дітей.

Суд вважає, що на теперішній час сімейний стан позивача змінився, оскільки разом із ним проживає і знаходиться на утриманні неповнолітній син ОСОБА_3.

Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішення суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них.

Відповідач не надала суду заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що розмір аліментів, які були стягнуті з позивача на користь відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, підлягає зменшенню, і з ОСОБА_1 належить стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання однієї неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 158, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Зменшити розмір аліментів, призначених за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 грудня 2007 року, які стягуються із ОСОБА_1, на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 «а», на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/6 частини доходів платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.04.2015 року і до повноліття дитини ОСОБА_4.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів після його ухвалення (отримання) апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Байбара Г.А.