Справа № 2-6692/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за Кредитним договором №003-28520-161111 від 16.11.2011 року у розмірі 3786,43 грн.

Вивченням матеріалів позовної заяви було встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, у зв'язку з чим ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 31.08.2015 року позивачу був наданий строк, який не міг перевищувати 5 днів з дня отримання копії ухвали, для виправлення недоліків.

Зазначена ухвала згідно з вимогами закону була направлена на адресу позивача, вказану в позовній заяві, та отримана представником позивача 16.09.2015 року.

Однак вказані в ухвалі суду недоліки позивач до цього часу не усунув, з заявою про продовження строку на усунення недоліків не звертався, провадженням у справі не цікавився, судовий збір не сплатив, пов'язаність заявлених позовних вимог із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку не обґрунтував, виходячи з того, що дане звернення з позовом на захист інтересів банку відбулось в межах повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб лише як органу управління і контролю банку заявляти позови майнового та немайнового характеру від імені банку, права та інтереси якого законодавець не тільки не ототожнює з інтересами та правами уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а й принципово розрізняє їх.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з п. 2.1 глави 2 розділу I Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням №2 від 05.07.2012 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, виведення неплатоспроможного банку з ринку - заходи, які здійснює Фонд стосовно банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, щодо виведення його з ринку одним із способів, визначених статтею 39 цього Закону, якою встановлено, що протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації виконавча дирекція Фонду затверджує план врегулювання з обов'язковим дотриманням принципу найменших витрат для Фонду, який складається відповідно до вимог, встановлених актами Фонду. У плані врегулювання на підставі оцінки фінансового і майнового стану банку визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із таких способів:

1) ліквідація банку з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб у порядку, встановленому цим Законом;

2) ліквідація банку з відчуженням у процесі ліквідації всіх або частини його активів і зобов'язань на користь приймаючого банку;

3) відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку на користь приймаючого банку з відкликанням банківської ліцензії неплатоспроможного банку та подальшою його ліквідацією;

4) створення та продаж інвестору перехідного банку з передачею йому активів і зобов'язань неплатоспроможного банку і подальшою ліквідацією неплатоспроможного банку;

5) продаж неплатоспроможного банку інвестору.

Між тим, позивачем за даним позовом є юридична особа, створена відповідно до чинного законодавства і діюча до теперішнього часу, яка є самостійним учасником господарського обороту, наділеним для цього повною правосуб'єктністю, і спір з відповідачем виник суто з договірних правовідносин.

Так, в даному випадку позовна заява була подана представником за довіреністю від імені та інтересах ПАТ «Дельта Банк», яке на даний час має статус юридичної особи, в особі уповноваженої особи лише як органу управління банком та в межах укладених саме останнім договірних правовідносин, а не від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у зв'язку із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, як це визначено п.22 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки банк є іншою юридичною особою та звернення з даним позовом з інших за характером правовідносин, і в тексті позовній заяві представник позивача не виклав обставин в обґрунтовування зв'язку позовних вимог, які за змістом позовної заяви випливають зі спору, що виник зі звичайних договірних відносин самостійних учасників цивільного обороту, із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку відповідно до Закону та Положення, а тому позивач зобов'язаний сплачувати судовий збір у загальному порядку, не будучи звільнений від сплати судового збору за пред'явлення позову відповідно до п.22 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», за правилами якого від сплати судового збору звільняється саме уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і лише у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Отже, позивачу необхідно було у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір» з урахуванням предмету поданої позовної заяви сплати судовий збір та надати докази на підтвердження сплати або надати докази, які звільняють від його сплати.

У своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Таким чином, викладене свідчить про не усунення позивачем недоліків через втрату заінтересованості у вирішенні даної справи.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України у разі, коли недоліки заяви відповідно до ухвали суду вчасно виправлені не будуть або будуть виправлені лише частково, така заява вважається неподаною та повертається заявнику, про що постановляється ухвала.

Оскільки вказані недоліки позовної заяви, які були встановлені ухвалою суду від 31.08.2015 року та стали підставою для залишення її без руху, позивач не усунув, тому за таких обставин вважаю за необхідне повернути позивачу в силу ч.2 ст. 121 ЦПК України дану позовну заяву.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: