Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Харківський національний академічний театр опери та балету

ім. М.В. Лисенка» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 лютого 2015 року,

встановила:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 2 квітня 2000 року він працював у державному підприємстві «Харківський національний академічний театр опери та балету їм. М.В. Лисенка» (далі - ДП «ХНАТОБ

ім. М.В. Лисенка») на посаді артиста хору 1-ї категорії. 14 лютого

2014 року його було звільнено з роботи у зв'язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації та відмовою від переведення на іншу посаду.

Вважав своє звільнення незаконним, оскільки 27 січня 2014 року він повідомив адміністрацію театру про вихід на роботу з 1 лютого 2014 року, але у відділі кадрів йому повідомили, що на його місці вже працює інша людина, від запропонованої посади двірника він відмовився, оскільки є інвалідом 2-ї групи а тяжкий труд йому заборонено. Крім того, висновок атестаційної комісії про його невідповідність займаній посаді датовано

15 вересня 2010 роком, тоді як нове засідання атестаційної комісії стосовно нього не проводилось.

Просив визнати Положення про проведення атестації від 4 грудня 2012 року неправомірним та таким, що не має юридичної сили та скасувати; визнати атестацію неповною, необ'єктивною та незаконною; визнати неправомірними та незаконними рекомендації та рішення атестаційної комісії від 15 вересня 2010 року; визнати накази по театру від 20 вересня 2010 року, від 1 січня 2011 року, наказ від 13/14 лютого

2014 року, від 24 січня 2014 року незаконними та скасувати їх; визнати акт від 24 року, наказ від 24 січня 2014 року незаконними та скасувати їх; визнати акт від 24 січня 2014 року незаконним та скасувати його; стягнути з відповідача плату за навчання в розмірі 6 180 грн та зобов'язати відповідача сплачувати за навчання в подальшому до закінчення навчання; поновити його на роботі на посаді артиста-хору вищої категорії; стягнути з відповідача заробітну плату за вимушений прогул з 14 лютого 2014 року по дату винесення рішення, матеріальну допомогу на оздоровлення до щорічної відпустки за 2014 рік в розмірі щомісячного окладу, витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн та моральну шкоду в розмірі

50 000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня

2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 лютого 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, прийшов до правильного висновку, що звільнення ОСОБА_4 з підстави, передбаченої п. 2 ст. 40 КЗпП України, відбулося з дотриманням норм трудового законодавства.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Умнова

І.М. Фаловська