РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015 року

Першотравневий районний суд

Донецької області

в складі:

головуючого судді Трегубенко С.В.

при секретарі Павлічевій А.І.

за участю:

прокурора Гавриленко С.М.

представника служби у справах дітей при

Першотравневій районній державній адміністрації Головні І.А.

представника органу опіки та піклування

виконавчого комітету Мелекінської сільської ради Букіна С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_3,яка діє в інтересах малолітнього

ОСОБА_4

до

ОСОБА_5,

3-ті особи: служба у справах дітей при Першотравневій РДА,

орган опіки та піклування виконавчого комітету

Мелекінської сільської ради Першотравневого району

про

позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відношенні його малолітнього сина

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, вказавши на таке.

З 09.08.2002 року до 13.01.2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,за час якого у них народилася спільна дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У вересні 2008 року сімейні відносини між ними були припинені через те, що ОСОБА_5 вигнав її разом з сином з квартири, в якій вони були зареєстровані, позбавивши їх тим самим права на житлову площу. Протягом всього сімейного життя, відповідач вів себе по відношенню до неї та дитини як жорстока, егоїстична, жадібна людина, не піклувався про добробут родини, практично ніде не працював, питання матеріального забезпечення сім'ї його не цікавило. Навіть під час спільного життя відповідач жодним чином про дитину не піклувався, батьківської уваги не приділяв, не приймав участі в розвитку та вихованні дитини, не переймався його здоров'ям, ставився до сина як до чужої людини. ОСОБА_5 цікавила лише його власна особа, він приділяв увагу лише своїм потребам та турбувався тільки за якість свого особистого життя.

Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 13.01.2009 р. шлюб між нею та ОСОБА_5 розірвано.

Спорів стосовно місця проживання дитини між нею та відповідачем не було,оскільки ОСОБА_5 не заперечував, що син буде проживати разом з матір*ю.

Протягом тривалих років позивачка пройшла через всі можливі судові інстанції, щоб домогтись правосуддя у питанні стягнення аліментів з відповідача. Незважаючи на рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 27.04.2009 р., яке було частково змінено рішенням Апеляційного суду Донецької області від 25.06.2009 р., про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітнього сина, умисно відмовляючись від виконання своїх батьківських обов'язків, відповідач тривалий час ухилявся від сплати аліментів, в результаті чого утворилась заборгованість.З червня 2014 року відповідач взагалі не перераховує аліменти на утримання дитини.

Всі питання щодо виховання сина ОСОБА_4 та забезпечення належних умов для його здоров'я, фізичного та духовного розвитку, які зазвичай вирішуються між батьками дитини у добровільно порядку, позивачка змушена вирішувати з відповідачем виключно у судовому порядку.

З моменту припинення сімейних стосунків, відповідач фактично відмовився від дитини: не виявляв бажання бачитись з дитиною та особисто поспілкуватись з сином, не проявляв і дотепер не проявляє до нього батьківської турботи, жодного разу не зателефонував та не цікавився розвитком сина, його життям та здоров'ям, не відвідував сина на свята, не вітав ОСОБА_4 ні з Новим роком, ні з Днем народження, чим фактично втратив родинний зв'язок з дитиною.

З 01.08.2014 року,в зв*язку з проведенням АТО, позивачка разом з сином проживають в АДРЕСА_1,а з 01.09.2014 р. ОСОБА_4 є слухачем Ялтинської загальноосвітньої школи І-ІП ступенів №1 в Першотравневому районі.

На сьогоднішній день сину вже одинадцять років. ОСОБА_4 не пам'ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки протягом 7 (семи) років жодного разу його не бачив.

Ставлення дитини до батька знайшло своє відображення у висновку кваліфікованого психолога, що грунтується на результатах обстеження дитини за численними методиками. Зокрема, встановлено, що дитина надзвичайно прив'язана до матері, батька навіть не пам'ятає і при його згадуванні замикається,дає емоційно негативну реакцію.

Вищевикладені обставини свідчать про небажання відповідача виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом і тому він фактично відмовився від своєї дитини.

В судове засідання позивачка не з*явилася,до суду надала письмову заяву про розгляд справи в її відсутності.Позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

В судове засідання відповідач не з*явився, не зважаючи на те, що про розгляд справи повідомлявся належним чином-через друкований орган, а саме: «газету Урядовий кур*єр» і від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи в його відсутності.Тому справа розглядається заочно, проти чого не заперечує позивачка.

Представники 3-х осіб:служби у справах дітей при Першотравневій районній державній адміністрації та органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелекінської сільської ради позовні вимоги ОСОБА_3підтримали та не заперечують проти позбавлення ОСОБА_5батьківських прав,оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини.

У відповідності до вимог ст.ст.169, 197 ч.2 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи.

Суд, вислухавши представників третіх осіб,думку прокурора,який вважає,що ОСОБА_5необхідно позбавити батьківських прав стосовно його сина,бо він дійсно ухиляється від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини,дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного

Так,з 09.08.2002 року до 13.01.2009 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.9,13),який рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 13.01.2009 року,розірвано.(а.с.14).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.(а.с.12),який проживає з матір*ю(а.с.15).

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 25.06.2009 року, з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дитини-ОСОБА_4 ,2003 року народження,у розмірі 5 тисяч грн.,починаючи з 28 жовтня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття(а.с.23).

З 01.08.2014 року по теперішній час ОСОБА_3разом з дитиною-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,в зв*язку з проведенням в м.Донецьк АТО,тимчасово проживають на території Мелекінської сільської ради Першотравневого району Донецької області в АДРЕСА_1. (а.с.15).

Згідно ст.141 ч.2 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України,батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.»

В статті 155 ч.4 Сімейного кодексу України вказано, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 157 ч.2 Сімейного кодексу України,той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Як вбачається з Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.16 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами) ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З характеристики, виданої Донецькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №72,де ОСОБА_4навчався до переїзду на територію Мелекінської сільської ради Першотравневого району вбачається,що батько - ОСОБА_5 за всі роки навчання сина, до школи не приходив, навчанням ОСОБА_4 не цікавився та його вихованням не займався.(а.с.6).

Ставлення дитини до батька знайшло своє відображення у висновку кваліфікованого психолога, що грунтується на результатах обстеження дитини за численними методиками. Зокрема, встановлено, що дитина надзвичайно прив'язана до матері, на сьогоднішній день дитина навіть не пам'ятає як виглядає батько та його батьки, не проявляє до них жодних почуттів та інтересу.(а.с.6-8).

Таким чином,приймаючи до уваги, що ОСОБА_5тривалий час не відвідує дитину, не цікавився розвитком сина, його життям та станом здоров'я,не сплачує аліменти на утримання сина, тому суд вважає, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини і його необхідно позбавити батьківських прав відносно дитини- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст.10, 60, 212-215, 218, 223, 224-226, 228 ЦПК України, ст. ст.141,150, 155,157, 164 - 166 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства»,суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3,яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Донецької області в місті Маріуполі через Першотравневий районний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте Першотравневим районним судом за письмовою заявою відповідачки.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: С.В. Трегубенко