Справа № 307/485/13-ц
Провадження № 2/307/61/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В при секретарі Олексій Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за первинним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, Калинівської сілької ради де третя особа управління держземагенства у Тячівському районі про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, стягнення моральної шкоди та усунення перешкод в користуванні земельної ділянки.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з первинним позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки, посилаючись на те, що вона разом з сімєю проживає у власному житловому будинку АДРЕСА_1 в с. Калини, що належить їй згідно свідоцтва про право власності та згідно державного акту являється власником земельної ділянки на якій розташований даний будинок. По сусідству зі нею, по АДРЕСА_2, проживає ОСОБА_2 з своєю сімєю. Підїзд до її будинку здійснюється через АДРЕСА_2 повз будинок відповідача, який самовільно з грубим відхиленням від затвердженої документації, захопивши частину землі даного провулку, що є громадською землею (землею сільради), збудував з порушенням надвірну споруду, штучно звузивши проїзну частину цього провулку. Відповідач постійно загороджує даний провулок вантажним автомобілем-тягачем, дровами та будівельними матеріалами внаслідок чого систематично перешкоджає їй користуватись земельною ділянкою та помешканням, транспортними засобами, створює небезпеку життю та здоровю їй та її дітям. Просить суд усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою шляхом зобовязання ОСОБА_2 не залишати власний автомобіль, інші транспортні засоби, будівельні матеріали чи інше майно (дрова, вугілля) від АДРЕСА_3 с. Калини та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4, Калинівської сілької ради де третя особа управління держземагенства у Тячівському районі збільшили та остаточно просили визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане ОСОБА_1 та ОСОБА_6 індексний номер НОМЕР_1 від 06.08.2014 року, стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 солідарно моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та зобовязати ОСОБА_1 та ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні земельної ділянки та забудовами за адресою АДРЕСА_2, Тячівського району шляхом знесення незаконно збудованого містка та заборони встановлення власного транспортного засобу в межах, які перешкоджають користуватися їх майном, посилаючись на те, що в 2012 році відповідачі оформили на свою земельну ділянку державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, однак даний акт був складений з помилками, що підтверджується постановою слідчого СВ Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області про закриття кримінальною провадження від 31 березня 2014 року. Так при проведенні досудового слідства було встановлено, що при виготовленні технічної документації ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в кресленнях АДРЕСА_2 та при оформленні відповідно до технічної документації державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 переставлено місцями суміжних землекористувачів, на відрізку від Б до В вказано, що з земельною ділянкою межують землі сільської ради, хоча фактично межею є канава. Дані неточності та помилки призвели до незаконної видачі державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3. Стверджують, що таким чином були порушені їх права та законні інтереси, а саме ОСОБА_1 подала позов до них про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, хоча фактично маючи незаконний акт про право власності на земельну ділянку, користуючись ним намагається заборонити їм користуватися належними їм законними правами. Факт такої помилки визнавався і постановою слідчого Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області про закриття кримінального провадження № 0001747 від 31 березня 2014 року. Окрім цього, звертають увагу на висновки постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 червня 2013 року у справі № 6-57 це 13, згідно з якою посилання на те, що перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку міститься в ст. 140 ЗК й що він є вичерпним, не може бути визнано підставою для перегляду нового рішення, оскільки зазначеною нормою встановлено такий перелік для випадків, коли право власності набуто в передбаченому законом порядку.

Тобто, якщо хтось набув земельну ділянку не в передбаченому законом порядку, наприклад па підставі незаконного розпорядження органу місцевого самоврядування, його право власності на цю земельну ділянку може бути припинене навіть у тому випадку , коли наявна підстава для такого припинення не визначена у ст. 140 ЗК.

Окрім цього згідно Ухвали Верховного Суду України від 08 червня 2011 року скасування державного акта на право приватної власності на ділянку залежить від доведення незаконності рішення органу місцевого самоврядування.

В даному випадку внесення до державного акту про право власності на земельну ділянку завідомо невірних відомостей (перейменування АДРЕСА_3) є підставою для визнання його недійсним та скасування.

Оскільки взамін втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.08.2014 року за і.н.НОМЕР_1., це свідоцтво просять визнати не дійсним та скасувати.

Також стверджують, що незаконними діями відповідачів були створені умови, що призвели до перешкод в законному користуванні ними власною земельною ділянкою та майном . Так, паркуванням автомобілів ОСОБА_1 та її гостей здійснюється перешкода в користуванні їх майном гаражем. Окрім цього, в результаті незаконного будівництва містка до будинку ОСОБА_1 кожного року їм наносить матеріальної шкоди шляхом підтопленням земельної ділянки та підняттям земельної ділянки перед гаражем. Незважаючи на неодноразові прохання до відповідачів жодного кроку на зустріч з їхнього боку не було. Тому вважають, що слід зобовязати відповідачів дотримуватися чинного законодавства, а саме усунути перешкоди в користуванні земельної ділянки та забудовами за адресою АДРЕСА_2, Тячівського району шляхом знесення незаконно збудованого містка та заборони встановлення власного транспортного засобу в межах, які перешкоджають користуватися їх майном

Що стосується відшкодування моральної та матеріальної шкоди нанесеної їм незаконними діями ОСОБА_1 Неодноразово звертаючись до органів державної влади, спілкуючись з місцевими жителями ОСОБА_1 принижувала честь, гідність, престиж та ділову репутацію їх сімї так як вони являються приватними підприємцями, надають спонсорську допомогу їх селу Калини. Вони постійно находяться під психологічним тиском з боку ОСОБА_1 та ОСОБА_6 В зв'язку з вищенаведеним у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року вважають, що нанесена їм моральна шкода складає суму в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за первинним позовом, що є відповідачем за зустрічним позовом та їх представник ОСОБА_7 в судовому засіданні первинні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову просить відмовити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві первинного позову..

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за зустрічним позовом, що є позивачами за зустрічним позовом та їх представник ОСОБА_8 в судовому засіданні первинні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову просить відмовити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві зустрічного позову..

Представник відповідача Калинівської сілької ради сільської ради в судове засіданні не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, а тому суд розглянув справу у його відсутності на підставі ст.. 169 ЦПК України.

Представник третьої особи управління Держземагенства у Тячівському районі в судовому засіданні підтримав первинний позов та заперечив проти зустрічного пояснюючи, що земельні ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в системі координат не накладаються, а тому права оскаржуваним правом актом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не порушені. Помилки в технічній документації на земельну ділянку ОСОБА_6 є незначні і не тягнуть за собою ніяких правових наслідків. Разом з цим стверджує , що забудова с. Калини здійснена не за генеральним планом.

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_9., ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .та дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право.

За правилами ст. 386 цього ж кодексу держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в мажах заявлених ними вимог і на підставі доказів стрін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності із ОСОБА_6 належить житловий будинок АДРЕСА_1 с. Калини, що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно НОМЕР_5 від 29.08.2011 р.

Також ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є власниками земельної ділянки площею 0,1016 га, що розташована в АДРЕСА_1 цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, що стверджується свідоцтвом про право власності індексний № НОМЕР_1 від 06.08.2014 р., яке видане взамін втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4.

Разом з цим, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві власності, по ? частині, належить житловий будинок в АДРЕСА_2 що стверджується свідоцтвом про право власті на нерухоме майно НОМЕР_6 від 20.07.2007 року, а також держаним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_7 від 15 серпня 2007 року стверджено, що ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка площею0,1045 га виділена для будівництва та обслуговування вказаного жилого будинку.

Дворогосподарство ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розміщено на перехресті, фасадною стороною займає АДРЕСА_3, боковою стороною АДРЕСА_2, що веде до дворогосподарства ОСОБА_6.

Цей факт стверджується фототаблицею ( Т-1 с.с 177) і про нього ніхто сторін не заперечив.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що він раніше працював землевпорядником Калинівської сільської ради, йому відомо, що по генеральному плану с. Калини, де зараз АДРЕСА_2, планувалась вулиця, тобто АДРЕСА_2 перетинала АДРЕСА_3 і повинна була проходити далі поза дворогосподарство ОСОБА_6.

Однак сталося так, що забудова с. Калини не відповідає генеральному плану. В даному випадку за дворогосподарством ОСОБА_6 збудовано інші дворогосподарства, тобто дороги не існує, а тому існує лише провулок, який називають АДРЕСА_3 Підїзд до дворогосподарства ОСОБА_6 можливий лише цим провулком, іншого не має.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що він в даний час працює землевпорядником Калинівської сільської ради, йому відомо, що генеральний план с. Калин був виготовлений у 1971 році. Забудова с. Калин здійснювалась не за генеральним планом.

Разом з цим пояснив, що при виготовленні технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_1 та ОСОБА_6 помилки та неточності зроблено технічно.

Як вбачається з вище наведених показів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 із-за не своєї вини ОСОБА_6 можливості проїзду до свого будинку з іншої вулиці чи з іншого боку, крім АДРЕСА_1, не мають.

Крім цього, наданими суду належними доказами , а саме фототаблицями ( Т-1 а.с. 11-14, 178, Т-2 а.с 10-12), листом виконкому Калинської сільської ради №02-9/68 від 08.06.2011 р.( Т-1 а.с. 16) позивачкою ОСОБА_6 стверджено, що біля будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будівельними матеріалами, транспортними засобами та дровами постійно перекривається підїзд до її будинку.

Свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів (Т-1 а.с 62) стверджено, що сімя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають у власності транспортні засоби, легковий та вантажний.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні також підтвердив цей факт, а саме показав, що й на теперішній час ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перекривається підїзд до будинку ОСОБА_6 будівельними матеріалами, транспортними засобами та дровами.

Отже виходячи з вище наведеного, суд вважає, що через перекриття проїзду ОСОБА_1 не має можливості підвезти до будинку будівельні матеріали, продукти та інші речі необхідні для нормального ведення домашнього господарства.

У відповідності до ч..2 ст.. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, статтями 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Тому, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, усунувши перешкоди у користуванні її земельною ділянкою шляхом зобовязання ОСОБА_2 не залишати власний автомобіль, інші транспортні засоби, будівельні матеріали чи інше майно (дрова, вугілля) від АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 до ОСОБА_1 будинку АДРЕСА_1

Разом з цим, суд вважає, що належними доказами не доведені твердження ОСОБА_3 та її представника щодо позовних вимог про усунення перешкод в користуванні її з ОСОБА_2 земельною ділянкою та забудовами шляхом знесення містка та заборони встановлення власного автомобіля в межах, які перешкоджають користуватися їх майном.

Так з наданих ОСОБА_3 та її представником, досліджених в судовому засіданні фототаблиць (Т-2 а.с 74-77) не стверджено перешкод в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наявним містком через канаву до дворогосподарства ОСОБА_1., тобто не підтверджено затоплення їх дворогоспоадарства саме через встановленого містка.

Також ОСОБА_3 та її представника не надано суду жодних доказів які б стверджували, що ОСОБА_1 мають у власності автомобілі, а щодо іншого транспортного засобу вимоги не заявлені.

Навпаки з листа інспекції ДАБК у Закарпатській області від 31.10.2011 року вбачається, що за інформацією відділу містобудування та архітектури Тячівської РДА, мікрорайон по АДРЕСА_1 забудований з порушенням генерального плану. У забудові земельної ділянки ОСОБА_3 є відхилення від проекту, а саме збудована надвірна споруда з відхиленням від проекту.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 116 ЗК України, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

А відповідно ч. 1 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст.. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Результат аналізу зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що, вирішуючи питання про недійсність державного акта на право власності на земельну ділянку (свідоцтва про право власності на нерухоме майно), суд має встановити не тільки обставини щодо дотримання вимог законодавства щодо відведення земельної ділянки, а й факт порушення внаслідок видачі такого акта прав особи, яка звернулась за захистом, щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою.

ОСОБА_3 та її представником в судовому засіданні жодними доказами не підтверджено, що свідоцтвом про право власності індексний № НОМЕР_1 від 06.08.2014 р., яке видане взамін втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_4 ОСОБА_1, порушуються права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо володіння, користування чи розпорядження належною їм земельною ділянкою.

Тобто суду не надано жодних доказів, які б стверджували, що їх земельні ділянки накладаються одна на одну, або інших доказів, що порушуються права ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Виходячи з наведеного вбачається, що й моральних страждань ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у відповідності до вимог ст.. 1167 ЦК України, не заподіяно ОСОБА_1.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якому просили: визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане ОСОБА_1 та ОСОБА_6 індексний номер НОМЕР_1 від 06.08.2014 року, стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 солідарно моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та зобовязати ОСОБА_1 та ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні земельної ділянки та забудовами за адресою АДРЕСА_2, Тячівського району шляхом знесення незаконно збудованого містка та заборони встановлення власного транспортного засобу в межах, які перешкоджають користуватися їх майном слід відмовити.

Судові витрати покласти на позивачів первинного та зустрічного позовів.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 15,16, ч.1 ст. 60, ст. ст. 213-215, . 386 ЦПК України, ст. 15, п.4 ч.ст.16, ст..386, ст.. 391 ст. 1167 ЦК України, ч.ч.1,2 ст. 116, 126, ч.ч.2,3 ст.. 152, ст..155 Земельного кодексу України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою ОСОБА_1 шляхом зобовязання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_2 Тячівського району не залишати власний автомобіль , інші транспортні засоби, будівельні матеріали чи інше майно ( дрова , вугілля) від АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 до ОСОБА_1 будинку АДРЕСА_1

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, Калинівської сілької ради де третя особа управління держземагенства у Тячівському районі про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, стягнення моральної шкоди та усунення перешкод в користуванні земельної ділянки відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В.Чопик.