Справа № 2-2677/2010
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2010 року

м. Одеса

Маліновський районний суд м.Одеси в складі:

Еоловуючого - судді Ераніна В. J1.

При секретарі Втулкіної В. JE

розглянувши у відкритому судовому засіланні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської Ради в особі Виконавчого комітету Одеської міськради й Малиновской районної алміністраиії. треті особи: ОСОБА_2; ОСОБА_3: ОСОБА_4; ОСОБА_5; про визнання права власності й визнанні частково незаконними рішень органів місцевого самоврядування.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, в процесі судового розгляду свої позовні вимоги уточнила, які вона мотивує наст> пним:

07 грудня 1982 року між нею і ОСОБА_6 була укладена домашня угода, по якій позивачка купила 11 50 частин житлового домоволодіння, розташованого в м. Одесі по вул. Обнорьского. 14.

На момент угоди придбані приміщення складатися з олнієї житлової кімнати, пл. 16,18 кв.м.. кухні - 6.5 кв. м.. тамбура - 3.3 кв.м.. і були суміжними, із займаними позивачкою і її родиною приміщеннями, шо складаються з олнієї житлової кімнати пл. 18.6 кв.м. і підсобних приміщень - кухні, ванни, туаіету.

В 1989 році всі вищезазначені приміщення були перебудовані, прийняті у встановленому порядку в експлуатацію і на підставі рішення Іллічівського райвиконкому м. Одеси № 350 від 20 лютого 1992 року на перебудовані приміщення і надвірні споруди було видано 16 квітня 1992 року на ім'я позивачки свідоцтво про право власності на 1/5 частину зазначеного домоволодіння, зареєстроване належним чином в бюро інвентаризації.

Виконком Іллічівської райради депутатів трудящих м. Одеси, затверджуючи перерахунок часток власників домоволодіння № 14 по вул. Обнорського в м. Одесі, рішенням № 350 від 20 лютого 1992 року помилково визнав за ОСОБА_7 право власності на 1/25 (2/50) частини домоволодіння, видавши при цьому 16 квітня 1992 року свідоцтво про право власності на вказану частку, складову, як зазначено у рішенні, житлову кімнату пл. 17.2 кв.м.

У дійсності ця житлова кімната, площа якої в процесі реконструкції була збільшена з 16.18 до 17.2 кв.м.. належить на праві власності в числі інших приміщень позивачці відповідно до свідоцтва про право власності від 16 квітня 1992 року виданому на підставі зазначеного рішення № 350 від 20 лютого 1992 року.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд визнати незаконними як ухвалені помилково й скасувати правові акти - рішення виконавчого комітету Іллічівської районної Ради депутатів трудящих м. Одеси № 350 від 20 лютого 1992 року у частині визнання права власності за ОСОБА_8 на 1/25 частину домоволодіння № 14 по вул. Обнорського в м. Одесі яке видане тим же виконкомом 16 квітня 1992 року, на підставі зазначеного рішення свідоцтво про право приватної власності на 1/25 домоволодіння № 14 по вул. Обнорського в м. Одесі на ім'я ОСОБА_8.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги і просила суд задовольнити позов.

Представники відповідача останнє судове засідання не з'явились, про причин неявки до суду не повідомили. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Однак в минулих судових засіданнях вказали, що вони фактично згодні з тим, що позивачка є власницею 6/25 частин домоволодіння, однак вважали, що вона повинна була вирішити ці питання не в судовому порядку.

У процесі судового розгляду суд залучив як співвідповідача Виконавчий комітет Одеської міської Ради і як третіх осіб що не замовляють самостійних вимог ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_12. які є співвласниками домоволодіння.

Представник третьої особи у своїх заявах суду, визнавши в повному обсязі заявлені позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у сукупності, суд уважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що 07 грудня 1982 року між позивачкою й ОСОБА_13 відбулася домашня угода, відповідно до якої позивачка придбала у ОСОБА_13 11/50 частин житлового домоволодіння № 14 по вул. Обнорського м. Одеси, що підтверджується розписками ОСОБА_13 від 04 грудня 1982 року і 07 грудня 1982 року.

На момент угоди придбані позивачкою приміщення складалися з однієї житлової кімнати, пл. 16.18 кв.м., кухні - 6.5 кв.м., тамбура - 3.3. кв.м., і було суміжним із займаними позивачкою і її родиною приміщеннями у тому ж будинку.

Зазначена угода в порушення вимог закону не була нотаріально посвідчена і не пройшла державну реєстрацію.

Рішенням Іллічівського районного народного суду м. Одеси від 11 листопада 1983 року був задоволений позов виконкому Іллічівської райрали народних депутатів м. Одеси, до позивачки - ОСОБА_1. її чоловіка - ОСОБА_14 і громадянина ОСОБА_15 про вилучення як самовільно зведеного домоволодіння по вул. Обнорського. 14/10 і зарахуванні його до фонду місцевої Ради.

При цьому суд встановив, що вилучає житло, яке придбано родиною ОСОБА_14 в 1982 році на підставі домашньої угоди у ОСОБА_13

26.11.1983р. виконком Іллічівської райради народних депутатів м. Одеси, ґрунтуючись на рішенні суду про безоплатне вилучення займаного родиною ОСОБА_1 приміщення, видав їм на сім'ю яка складається з 4-х чоловік ордер № 915 серії ИР на право проживання тому ж житловому приміщенні.

В 1989 році приміщення у квартирі були частково перебудовані (площа кімнати 16.18 кв.м. була збільшена до 17.2 кв.м.) і у встановленому порядку прийняті в експлуатацію, що підтверджується Актом державної приймальної комісії Іллічівського району м. Одеси від 12.05.89р., затвердженим рішенням виконкому Іллічівської райради народних депутатів № 643 від 16.06.1989р..

На підставі рішення Іллічівського РВК м. Одеси № 350 від 20.02.1992р. ОСОБА_1 на перебудовані приміщення , що складаються з: літ. «А» з 2-х житлових кімнат пл. 17.2 кв.м. і 18.6 кв.м., коридору - пл. 6.3 кв.м.; кухні пл. 8.6 кв.м.. ванною, пл. 4 кв.м. і надвірні споруди, видане свідоцтво про право власності від 16.04.1992р. на 1/5 домоволодіння № 14 по вул. Обнорського. зареєстроване належним чином в ОМБЕИ 17.06.1992р.

Судом також встановлено, що рішенням районного Іллічівського суду м. Одеси від 09.02.1983р. за ОСОБА_13 було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері - ОСОБА_16 на 11/50 домоволодіння №14 по вул. Обнорського у м. Одеса.

().. - .... - -л не було зареєстровано у встановленому Законом порядку в

II- ОМБТІ. і 5Л-. - .- - "гимішень продовжувала залишатися - ОСОБА_17, яка померла

с 29.09.1972 г

Вії:-: ¦ - бjької райради депутатів трудящих м. Одеси, затверджуючи

перерахуй::- -- ¦ - -сів домоволодіння № 14 по вул. Обнорського у м. Одесі, ула помилкове ви о уіл-гскою Е. П. рішенням № 350 від 20.02.1992 р. право власності

на 1 25 2 5 - ^ _ -вченого домоволодіння, і видав 16.04.1992 р. свідоцтво про те: право вла^н . л- ч^тку. порахувавши без перевірки дійсних обставин і правових

підстав, іл: _ ... :.. перебуває у фактичному користуванні померлої ОСОБА_17

Е. П. і склала--т-,.: ? л:т А приміщення 3-1 - житлова кімната, пл. 17.2 кв.м.

У -;::. с: Мітлова кімната входить до складу перебудованих приміщень, займаних л: - о ".^83 p.. на право користування якими їм 26.11.1983

ієні р. був виданий рур і. в 1992 р. тим же рішенням № 350 від 20.02.1992 р. виконкому

Іллічівської райради депутатів трудящих м. Одеси на ці приміщення за позивачкою було іані визнано право аіасвості. про пю видано свідоцтво про право власності від 16.04.1992 р.

ю в В результаті допущеної виконкомом помилки в частині визнання за ОСОБА_17

П. права власності на зазначену вище частину домоволодіння, виконком в оскаржуваному

· А. рішенні допустив помнлк у пайовому позначенні приміщень, шо становлять власність -1 позивачки, вказавши, шо розмір цієї частки становить 1 5 частину домоволодіння.

шо Тим самим виконком зменшив розмір частки позивачки в домоволодінні на 1/25

частину, необгрунтовано порахувавши цю частку прннатежної ОСОБА_17 ової Таким чином, частка належна позивачці на праві приватної власності приміщень у

домоволодінні .Vі 14 по вул. Обнорського м. Одеси, у дійсності становить не 1 5. а 6/25 частин цього домоволодіння, не Оскаржувані в зазначеній частині правові акти порушують право власності

позивачки, захист якого гарантовано ст. 386 ЦК України, будучи перешкодою до здійснення в повному обсязі прав власника.

· - . На підставі ст..16 ЦК України засобами захисту цивільних прав та інтересів можуть

бути в тому числі і визнання незаконними рішень органів місцевого самоврядування.

Виходячи з викладеного і керуючись ст.ст. 16. 268 п.4. 386. 392. 393 ЦК України, ст.ст. 209, 212, 213-215, 218, 223 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. . Визнати частково незаконними наступні рішення органів місцевого

-нк самоврядування:

ЇИР

виконавчого комітет Іллічівської районної Ради депутатів трудящих м.Одеси нати №350 віл 20.02.1992р. у частині визнання права власності за ОСОБА_8

Пилипівною на 1 25 частину домоволодіння №14 по вул. Обнорського в м.Одесі. виконавчого комітету Іллічівської районної Ради депутатів трудящих м.Одеси гади №350 від 20.02.1992р. у частині визнання права власності за ОСОБА_1

Степанндою Михайлівною на 1 5 частину домоволодіння №14 по вул. Обнорського ^92р. в м.Одесі.

2-х - видане тим же виконкомом 16.04.1992р. на підставі зазначеного рішення Свідоцтво

¦св.м.. про право особистої власності на 1/25 домоволодіння №14 по вул. Обнорського в

: віл м.Одесі на ім'я ОСОБА_8, зареєстроване 17.06.1992р. в

нним Одеському бюро технічній інвентаризації в реєстровій книзі під №10246 стор. 52

книга 66 доп.

н віл Визнати за ОСОБА_1 право власності на 6/25 частин

ня за домоволодіння №14 по вул. Обнорьского в м.Одесі, які складаються з: житлової

. ня прибудови в літ. «А», шо складається з 2-х житлових кімнат пл. 17.2 кв.м. і 18.6 кв.м.,

:-сорилор/ - пл. 6.3 кв.м.; кухні пл. 8.6 кв.м., ванної, пл. 4 кв.м: надвірних будівель -л/кухні - З перший поверх, сарая - «К», погріб - «Р».

Це заочне рішення може бути переглянуто Малиновським районним судом міста ОСОБА_9 за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючиі