АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/2576/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2065/15Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів Бутенко С.Б., Триголова В.М.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 травня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та стягнення відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати недостовірною інформацію відносно нього такого змісту:

- «Слушай не вы Е-ся! Во-первых тебе было сказано давним давно что мы уезжаем! Во-вторых в милиции Иванников и все остальные тоже знают что ты гомик и педофил и сказали если еще раз по пустякам будешь беспокоить то дадут тебе в бубен. В твоем случае вообще сидел бы да помалкивал или научился б мирно жить как я тебе предлагала. А ты чувырло жить спокойно не можешь! Позорище!!! Соня сама скоро не захочет к тебе ходить когда узнает кто папа.»;

- «Слушай Педалург! Молчи лучше! А то весь ГОК знает и так что ты пидарас! Мало того если не угомонишься лишу родительских прав за то что ты пидарас и педофил не говоря уже за то что люди тебе жопу зашьют за позорище такое! А не хочешь следить за ОСОБА_5 не бери ее и отвали от нас!»;

- «Я думаю Лотоус не захочет что б Педалург который маленьких мальчиков еб-т работал на ГОКе, поднимешь на ГОРа лишимся работы. Придурок.»;

- «А во-вторых мне все равно что ты пидарас! Как с тобой вообще нормальные мужики здороваются за руку! И любой нормальный ориентированный мужик узнав что ты мальчиков пидоришь вряд ли б здоровался!»;

- «Ты что думаешь об этом никто не знает. ОСОБА_6 всем уже рассказал что ты его содержишь и что ты делаешь))) Жди мальчик будет тебя шантажировать у него и видуха есть. А я здесь не причем. Сам виноват гомик!».

Просив зобов'язати ОСОБА_4 не пізніше наступного дня від набрання рішення законної сили, спростувати інформацію шляхом направлення листа із зазначенням такого тексту: «Я, ОСОБА_7, приношу свои извинения ОСОБА_3 в том, что безосновательно занималась лживым распространением информации, которая порочит его честь и достоинство, указывая ранее, что он является педофилом и имеет нетрадиционную сексуальную ориентацию.» та зобов'язати ОСОБА_4 публічно у залі суду принести вибачення перед ним. Стягнути з відповідача на його користь 10 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Уточнивши свої позовні вимоги відповідно до заяви від 17 грудня 2014 року (а.с. 29) додатково просив зобов'язати ОСОБА_4 спростувати у присутності ОСОБА_8, розповсюджену відносно нього недостовірну інформацію, а саме, що він є «педофіл та гомік».

В обгрунтування позовних вимог вказував, що між ним та його колишньою дружиною виникли напружені відносини. 29 травня 2014 року на його особисту електронну адресу від ОСОБА_4 надійшло чотири електронні листи із наведеним вище змістом, які містять стосовно нього негативну та недостовірну інформацію щодо його нетрадиційної сексуальної орієнтації. Із змістом цих листів він ознайомлював своїх знайомих та родичів, що призвело до росповсюдження щодо нього недостовірної інформації.

Крім того, відповідачка неодноразово телефонувала йому на мобільний телефон та казала подібні речі. При таких розмовах він вмикав телефон на гучний зв'язок і давав слухати своїм родичам.

22 серпня 2014 року ОСОБА_4 прийшла до нього у робочий кабінет разом з донькою ОСОБА_5 та влаштувала сварку, в ході якої називала його «педофілом та гоміком», що почула ОСОБА_8

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 143,60 грн.

Непогодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3, просив скасувати його в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити його вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішеня, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що негативна інформація, висловлена в формі електронного листування ОСОБА_4, була розповсюджена самим позивачем, а сварка, свідком якої стала стороння людина, не може вважатися розповсюдженням недостовірної інформації щодо позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки він повною мірою віповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Доводи апелянта щодо поширення з вини ОСОБА_4 неправдивої інформації щодо нього є безпідставними.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 грудня 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_4 до цивільно-правової відповідальності, чого вимагає позивач, необхідне встановлення не лише недостовірності висловленої нею інформації, а й факту доведення її до відома іншим особам, крім тієї, якій вона була адресована.

Враховуючи, що позивачем підтверджено, що зі змістом електронних листів, які надійшли йому від ОСОБА_4, він самостійно ознайомлював близьких людей, то відсутні підстави вважати, що донесення до відома сторонніх осіб оспорюваної негативної інформації було здійснено саме відповідчем.

Аналізуючи обставини справи в їх сукупності та взаємозв'язку, колегія суддів приходить до висновку, що повідомлення оспорюваної інформації, яка містить в електронних листах від 29 травня 2014 року, було направлено лише особі, якої вона стосується, а саме ОСОБА_3

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Всупереч вимогам вказаних статей, апелянтом не наведено належних та допустимих доказів щодо здійснення відповідачем дій, що мають характер розповсюдження інформації.

Доказів щодо можливості вільного ознайомлення співробітників ВАТ "Полтавський ГЗК" з його електронним листуванням, в тому числі з листами від 29 травня 2014 року, ОСОБА_3 не надано.

Посилання апелянта щодо поширення ОСОБА_4 недостовірної інформації щодо нього 22 серпня 2014 року в приміщенні ВАТ "Полтавський ГЗК" є необгрунтованими.

Так, допитана в якості свідка ОСОБА_8 зазначила, що вона разом із ОСОБА_3 працює в одному приміщенні, але у різних кабінетах. 22 серпня 2014 року вона вийшла з приміщення кабінету і почула голос жінки, яка викрикувала образливі фрази. Коли вона наблизилася до кабінету позивача, то побачила ОСОБА_4, яка припинила кричати.

ОСОБА_3 у суді першої інстанції зазначив, що саме в цей час між ним та його колишньою дружиною відбувалася сварка, яка супроводжувалася озвученням образливої інформації.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що висловлювання, здійснені під час сварки, без присутності сторонніх осіб, не можуть вважатися поширенням недостовірної інформації, оскільки така сварка відбулася поза візуальним сприйняттям свідка, яким до того ж не було конкретизовано відомості почуті в той час від сторін по справі.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду та вказували на їх помилковість апелянтом не надано.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: О.Ю. Кузнєцова

ОСОБА_5

ОСОБА_9

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: