Справа № 274/46/14-ц
Провадження № 2/0274/616/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2015 року . Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря - Лободи В.Л.,представника позивача-Михницького Г.М., відповідача -ОСОБА_1,його представника- Ситяшенка І.І., представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердичеві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю"Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення боргу, зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю"Кредитні ініціативи",ПАТ "Промінвестбанк" про визнання недійсним договору про іпотечний кредит ,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ Кредитні ініціативи заявлено вимогу до ОСОБА_1 про стягнення 34589 грн. простроченої станом на 30.11.2013 року заборгованості за кредитним договором від 20.12.2005 року ,оскільки останній всупереч укладеному договору про іпотечний кредит ,останній не виконує взяті на себе зобовязання щодо повернення грошових коштів .Позивач за договором про відступлення права вимоги від 17.12.2012 року набув прав кредитора.

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ „Кредитні ініціативи , публічного акціонерного товариство „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк про визнання недійсним договору про іпотечний кредит № 197 від 20.12.2005 року , укладений між ним та акціонерним комерційним «Промислово-інвестиційним банком» .Підставами позову згідно з ст..ст. 203,215,229,230 ЦПК України зазначає той факт, що діяв під впливом обману зі сторони засудженого ОСОБА_3помилився щодо обставин ,які мають істотне значення.Укладення договору відбулось внаслідок злочинних дій ОСОБА_3, якого було засуджено за вчинення шахрайських дій та підробку документів

У судовому засіданні представник первісного позивача позов про стягнення боргу з позичальника підтримав повністю, заявлений ОСОБА_1 позов не визнав. Ствердив наступне. Відповідач отримав кредитні кошти особисто, цей факт є встановленим, в тому числі і вироком суду.Право вимоги за кредитним договором правомірно набув позивач .Відповідач ,як вбачається з з його особистих пояснень ще з 2009 року знав про відсутність проплат на повернення коштів, але дій на виконання зобовязань не вчинив. ОСОБА_1 не доведено обману працівниками банку, а те,що він був введений в оману ОСОБА_3, який не був стороною договору, не означає недійсності договору . В судовому засіданні не було доведено , що правочин укладено внаслідок помилки. Крім того, помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник щодо стягнення боргу заперечили, заявлені вимоги про визнання договору недійсним підтримали..Вказали, що позичальник був визнаний потерпілим при розгляді кримінальної справи відносно ОСОБА_3. З позовом до суду він звернувся лише в 2015 році після набрання вироком законної сили.

Представник публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк просить в позові ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю вимог. Зазначив,що боржник отримав грошові кошти і повинен був їх повернути .При видачі кредиту ОСОБА_1 відповідно до встановленої процедури подавав певні документи, знайомився та підписував документи, Гаврилов до банку при видачі кредиту жодного відношення не мав.

Дослідивши докази, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову ТОВ „Кредитні ініціативи та про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Судом встановлено, 20.12.2005 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», яке в подальшому перейменоване в ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № 197 за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 25 000 гривень за строком повернення до 19.12.2015 та сплатою 25 % відсотків за користування кредитом ( а.с. 5-16).

17.12.2012 між ТОВ "Кредитні Ініціативи" та ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги кредитора за договором іпотечного кредиту, укладеним 20.12.2005 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_1 (а.с.22-36).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі ( статті 1055 ЦК України).

Вироком Бердичівського міськрайсуду від 5.11.2013 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було засуджено за те, що приблизно в середині грудня 2005 року ОСОБА_3 повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4, з метою заволодіння чужим майном шляхом отримання та неповернення кредитних коштів в банківській установі, шляхом зловживання довірою ОСОБА_1 та введення того в оману обіцянками щодо подальшого особистого виконання фінансових зобовязань перед банківською установою, вмовили потерпілого вчинити правочин щодо укладання кредитного договору з банківською установою з подальшою передачею їм кредитних коштів.20 грудня 2005 року ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4,продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу, з метою незаконного заволодіння кредитними коштами надали необхідні документи на імя ОСОБА_1 уповноваженим особам філії Відділення Промінвестбанку в м. Бердичів Житомирської області Закритого акціонерного товариства акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку, розташованого в м. Бердичеві по вул. Садовій, 8/28. При цьому ОСОБА_1, будучи введеним в оману, на підставі поданого ОСОБА_3 та ОСОБА_4документів уклав договір про іпотечний кредит № 197 від 20.12.2005 року , згідно з яким філія Відділення Промінвестбанку в м. Бердичів Житомирської області надала кредит ОСОБА_1 в сумі 25 000 грн., які останній після отримання їх у банку передав для ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 повторно шляхом обману, зловживаючи довірою ОСОБА_1, не маючи наміру виконувати фінансові зобовязання, заволоділи грошовими коштами в сумі 25 000 грн., належними потерпілому, якими розпорядились на власний розсуд,чим завдали значної шкоди потерпілому (а.с. 177-182).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України на момент вчинення правочину.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до змісту статті 230 ЦК України, умовою кваліфікації недійсності правочину укладеного під впливом обману є встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони договору, яка ввела в оману другу сторону, щоб спонукати її до вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був введений в оману працівниками банку суду не надано.

Доводи позову про те,що ОСОБА_1 був введений в оману засудженими ОСОБА_3 та ОСОБА_4,що встановлено вироком суду ,не є підставою для задоволення позову.Засуджені особи не були стороною договору чи представниками сторони при його укладанні, а тому відсутні підстави вважати, що правочин був вчинений під впливом обману.

Відповідно до частини першої статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Верховний Суд України у Постанові Пленуму від 06.11.2009, № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними розяснив, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину ОСОБА_1 не довів у судовому засіданні того, що укладаючи кредитні договори він помилився щодо правової природи правочину, прав та обовязків сторін, тощо.

Таким чином, укладаючи кредитний договір, позивач погодив всі умови договору, в тому числі і щодо повернення ним кредитних коштів. Позивач отримав грошові кошти за кредитним договором,ним цей факт визнається.

Встановлення вироком суду факту вчинення злочину щодо ОСОБА_1 надає право останньому заявити вимоги про відшкодування завданих йому збитків як потерпілому, проте не свідчить про недійсність кредитного договору в момент його укладання.

Відповідно до розяснень, що містяться у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, заява представника ТОВ „Кредитні ініціативи про застосування строків давності при вирішенні позову ОСОБА_1 не може бути задоволена , суд відмовляє у задоволенні позову через безпідставність позовних вимог.

Таким чином, укладений між кредитодавцем та позичальником договір від 20.12.2005 року не суперечить вимогам ст.ст.1054, 1048, 1049,1056-1 ,509,11 ЦК України, та свідчить про те, що відповідач прийняв на себе зобовязання повернути кредитору у строк, на умовах та порядку, передбаченому договором , отриманні в якості кредиту грошові кошти .

Відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Зобовязання, як це встановлено ст.ст. 526,527,530,611 ЦК України, має виконуватись належним чином, належними сторонами, у встановлені строки, а в разі його порушення настають правові наслідки, встановлені договором або законом .

Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року №6 - 116 цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Умови договору відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував, унаслідок чого утворилась прострочена заборгованість, яка згідно з розрахунком позивача (а.с.17), складає 34589 грн. станом на 30.11.2013 року.Зокрема, прострочена заборгованість за кредитом-14886 грн, за простроченими відсотками 17541,46 грн,пеня- 2161,54 грн..

З врахуванням заяви ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності ,суд задовільняє вимоги про стягнення боргу частково в сумі 13 343,50 грн. . Суд враховує, що стягненню підлягають в межах строку позовної давності 7524 грн. простроченої заборгованості за кредитом( 36 місяців х 209 грн.-сума щомісячного платежу згідно з графіком(а.с.8-9).Суд також враховує,що на сторони покладено обов"язок довести чи спростувати викладені в позові обставини. Доводи позивача щодо розрахунку боргу помісячно по відсоткам доведені лише за період з грудня 2012 року по жовтень 2013 року в сумі 3557,97 грн.,пеня з лютого 2013 року становить 2161,54 грн..

Судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до суми задоволених вимог суд відшкодовує на користь позивача ТОВ "Кредитні ініціативи" з відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88,212-215,209,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю"Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю"Кредитні ініціативи" 13 343,50 грн. боргу (в тому числі 7524 грн. простроченої заборгованості за кредитом , 3557,97 грн.простроченої заборгованості за відсотками, 2161,54 грн. пені)станом на 30.11.2013 року ,а також 243,6 грн. витрат по сплаті судового збору.В решті вимог відмовити .

В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи",ПАТ "Промінвестбанк" відмовити повністю за безпідставністю вимог.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя :