АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Слободянюк С.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року в справі за заявою ОСОБА_1 про роз'яснення судового рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва з заявою про роз'яснення ухвали Подільського районного суду м. Києва від 29 червня 2000 року про затвердження мирової угоди в справі №2-86/2000. Заяву мотивувала тим, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29.06.2000 було затверджено мирову угоду в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на частку будинковолодіння та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, 3-ї особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_7, про визнання права власності на частку будинковолодіння, зміну розміру часток і виділу її з спільної часткової власності, за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5, 3-і особи: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання права власності на частку будинковолодіння, зміну розміру часток і про виділ з спільної часткової власності, за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на частину будинку.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року ОСОБА_1 в задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року скасувати, та постановити нову ухвалу, якою роз'яснити ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 червня 2000 року про затвердження мирової угоди в справі №2-86/2000 з мотивів, вказаних заявником.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду 1-ї інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Унікальний номер справи: 2-86/2000
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6343/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Зарицька Ю.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, зокрема не взято до уваги, що відповідно до Акту комісії КП «Оболоньжитлоексплуатація» від 19.01.2007 р., комісія не заперечувала проти виділення житлового будинку заявника в окрему одиницю з наданням поштової адреси АДРЕСА_2, в подальшому 18.01.2013 р. БТІ складено технічний паспорт на будинок АДРЕСА_2.

Крім того, апелянт зазначає, що підставою відмови у роз'ясненні судового рішення стало те, що вказаний будинок не був предметом судового розгляду згідно будинковолодіння АДРЕСА_1, однак при правильному встановленні цього факту суд прийшов до невірного висновку, чим порушується право ОСОБА_1 на мирне володіння своїм майном.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що заявник просила роз'яснити ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 червня 2000 року про затвердження мирової угоди в справі №2-86/2000, якою вирішено питання щодо будинковолодіння АДРЕСА_1

Крім того, встановлено, що питання роз'яснення вказаного рішення стосуються будинковолодіння АДРЕСА_2.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 20 березня 2015 року про відмову у задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України визначає, що якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Ухвала суду також відноситься до судових рішень.

З огляду на доводи заяви, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявниця, фактично, шляхом постановлення ухвали про роз'яснення судового рішення, намагається вирішити спір про право який існує між нею іншими особами, що приймали участь в справі.

Колегія суддів вважає обґрунтованим такий висновок суду першої інстанції та зазначає наступне.

Ухвалою від 29.06.2000 р. було затверджено мирову угоду щодо будинковолодіння № АДРЕСА_1, якою в межах позовних вимог та чітко визначені приміщення, щодо яки визнано право власності за сторонами по справі.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог ст. 210 ЦПК України, резолютивна частині викладена в ухвалі суду чітко і додаткового тлумачення не потребує.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, до якої приєдналася ОСОБА_7, відхилено. Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 29 червня 2000 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу, апеляційний суд м. Києва встановив, що на час постановлення оскаржуваної ухвали, а саме 29.06.2000 р., будинку АДРЕСА_2 не існувало, приміщення згідно технічного паспорта 1986 року зареєстроване, як гараж, який не був власністю ОСОБА_1, а на даний час спір виник щодо права власності ОСОБА_1 на самовільно побудований сарай, який у 1986 році був перебудований у гараж, а пізніше переобладнаний під житлове приміщення і названий будинком 18-К. (т. 1 а.с. 189-193)

Докази касаційного оскарження вказаної ухвали в матеріалах справи відсутні, таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано враховано вказані норми чинного процесуального законодавства України, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для задоволення її вимог не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для відмови у задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 березня2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: