Справа №339/123/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Поляниця М.М.

з участю: секретаря судового засідання Стельмах М.Ю.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки адвоката Свинтицького І.К.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача адвоката Шиян Л.І.

представника органу опіки Досяк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки і піклування Болехівської міської ради Івано-Франківської області "Про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька" , -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 05 вересня 2009 року між нею та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. За час шлюбу в них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стверджує, що матеріально утримує сина та належним чином піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З січня 2014 року спільно з відповідачем не проживають, дитина проживає разом з нею. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, матеріальної допомоги на утримання та розвиток сина не надає. Більш того, відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку. Зокрема, ОСОБА_3 відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітнього сина ОСОБА_6 за кордон для відпочинку та оздоровлення останнього, що порушує права дитини. З урахуванням наведеного просить суд надати дозвіл на виїзд малолітнього сина за кордон без дозволу (згоди) батька ОСОБА_3 до повноліття дитини; дозволити їй або її офіційному представнику без згоди батька оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_6, за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття; допустити негайне виконання рішення суду.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, зазначених у заяв, просили вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивачка додатково зазначила, що зверталась усно до відповідача про надання дозволу однак останні їй відмовив. Раніше чоловік надавав дозвіл на виїзд дитини.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, зазначивши, що твердження позивачки стосовно того, що він не дбає належним чином про сина, не цікавиться його розвитком, не бере участі у вихованні та не надає дозвіл на виїзд сина за кордон без його супроводу не відповідають дійсності. ОСОБА_1 не зверталась до нього з приводу надання дозволу на виїзд за кордон сина. Вимога щодо надання дозволу на виїзд дочки за межі України без зазначення конкретних держав прямування і відповідного часового проміжку перебування в цих державах та обґрунтування необхідності у кожному такому виїзді суперечить чинному законодавству. Позовні вимоги про надання позивачці дозволу на оформлення документів для виїзду або супроводу малолітнього сина ОСОБА_6, за межі України вважає безпідставними, зважаючи на те, що фото їх сина вклеєне у паспорт для виїзду за кордон позивачки з зазначенням необхідних даних. Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон до досягнення повноліття без згоди батька суперечить змісту положень ст.ст. 141,157 СК України, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини. Просять у позові відмовити.

Представник органу й опіки Болехівської міської ради в судовому засіданні, позов не визнала.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 вересня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції ІваноФранківської області зареєстровано шлюб, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 155. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 05 вересня 2009 року серії НОМЕР_1(а.с.6)

За час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився синОСОБА_6, що засвідчується свідоцтвом про народження від 12 квітня 2013 року №34 (а.с.7)

Підставою для звернення до суду з вказаним позовом позивачка зазначила відмову відповідача у наданні дозволу на виїзд малолітнього сина - ОСОБА_6, за кордон для відпочинку та оздоровлення.

Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків.

У відповідності до ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 141 СК України визначена рівність обсягу прав і обов'язків батьків відносно дитини, незалежно від розірвання шлюбу чи проживання їх окремо від дитини.

Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними.

Особисте немайнове право на свободу пересування фізичної особи закріплене ст. 313 ЦК України. Згідно з ч. 3 даної статті фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України, і в'їзду в Україну громадяни України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п. 4). Відповідно до п. п. 1. 4 даних Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Отже за змістом наведених норм, питання про виїзд за кордон дитини, яка не досягла шістнадцятирічного віку, у разі відсутності згоди одного з батьків, вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, мети виїзду. Надання дозволу на майбутнє на багаторазові виїзди дитини за кордон без згоди одного з батьків чинним законодавством не передбачено.

Суд не вважає твердження представника позивачки, що вона має намір виїхати у Словаччину таким, що підтверджують справжні наміри ОСОБА_1 оскільки остання в судовому засіданні на уточнююче запитання, що вона розуміє під країнами ближнього і далекого зарубіжжя зазначила країни Європи, Азії, Америки, тобто позивачка самостійно не визначала у яку країну на відпочинок з дитиною вона має намір виїхати.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивачкою суду не надано жодних належних та допустимих доказів про звернення до відповідача із проханням надання останнім згоди на виїзд дитини за межі України із визначенням держави прямування, мети поїздки та відповідного часового проміжку перебування в цій державі до подання вказаного позову до суду, як і доказів його відмови у наданні дозволу у встановленому законом порядку на виїзд дитини за кордон, рівно як і не наведено обставин, які б унеможливлювали оформити виїзд дитини за кордон через встановлену законом процедуру.

Про те, що відповідач раніше надавав згоду позивачці на її виїзд разом з дитиною свідчить надана нею ж фотокопія її закордонного паспорта де мається Шенгенська віза на виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 з відмітками перетину кордону виїзд - 01грудня 2013 року, вїзд 05 січня 2014 року (а.с.49)

Окрім того, чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні, закріпленого ст.ст. 141,157 СК України.

Неможна задовольняти позовні вимоги щодо захисту права, яке може бути порушене в майбутньому і щодо якого невідомо, чи буде воно порушене, зокрема, вимоги про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди одного з батьків, оскільки невідомо, чи буде необхідність в отриманні дозволу, а якщо і настане така необхідність, можливо, відповідач безперешкодно його надасть.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, об'єктом захисту позовного провадження є порушене, невизнане або оспорюване право чи охоронюваний законом інтерес.

В судовому засіданні позивачкою не доведено, що відповідач порушує її права чи права малолітнього сина, не надано докази про ухилення чи навмисне ненадання відповідачем дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон, про відсутність згоди на це відповідача. Позивачкою не доведено також, що відповідач не надасть цей дозвіл в майбутньому, якщо буде в цьому необхідність і позивач звернеться до нього з таким проханням.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними, а тому у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Болехівської районної міської ради, ІваноФранківської області "Про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька" - слід відмовити.

На підставі викладеного, ст.313 ЦК України, ст.ст.141,157 Сімейного кодексу України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, керуючись ст.ст.3,10,57-60,88, 169,208,209,212-215,218 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки і піклування Болехівської міської ради Івано-Франківської області "Про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька" - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.М. Поляниця