Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Бородіні А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі Печерської філії ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 які діють в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-ті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Дніпровській районний відділ в м. Києві Головного управління Державної міграційної служби України, -

в с т а н о в и в:

Позивач в жовтні 2013 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 які діють в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-ті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Дніпровській районний відділ в м. Києві Головного управління Державної міграційної служби Українипро виселення з предмета іпотеки аргументуючи це тим, що ЗАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № K3BLGA15006723 від 06.02.2008 року. За умовами договору, відповідачу-1 був наданий споживчий кредит на загальну суму 332 547 доларів США з кінцевим строком повернення до 06.02.2018 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами був укладений договір іпотеки квартири, АДРЕСА_1, від 04.11.2008 року. Відповідач-2 є співвласником спірної квартири, оскільки перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 і дала згоду на підписання договору іпотеки її чоловіком. Відповідачі -2,3,4,5 були зареєстровані у АДРЕСА_1 після укладення договору іпотеки і без згоди іпотеко держателя. Тому просить суд виселити зі зняттям з реєстраційного обліку у Дніпровському районному вдділі головного управління державної міграційної служби в м. Києві ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 29 травня 2013 року, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2012 року та рішенням апеляційного суду м. Києва від 05 грудня 2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - АДРЕСА_1, шляхом продажу нерухомого майна ПАТ КБ «ПриватБанк».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд виселити із зняттям з реєстраційного обліку у Дніпровському районному відділі Головного Управління державної міграційної служби в м. Києві ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_1, який виступає в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" відповідно до якого вони не можуть бути виселені. ОСОБА_1 цього, оскільки малолітні діти набули право користування спірною квартирою, тому договір іпотеки є нікчемним, оскільки орган опіки та піклування не надавав дозволу на укладання вказаного договору.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання нез»явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом передачі судової повістки відповідачу ОСОБА_1 для вручення ОСОБА_2 В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що він судову повістку відповідачу ОСОБА_2 вручив особисто.

Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Дніпровської районної адміністрації у м. Києві, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, суд про причини не явки не повідомив.

Представник третьої особи, Дніпровський районний відділ ГУ ДМГ у м. Києві, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, суд про причини не явки не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 06 лютого 2008 року між Приватбанк та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № К3ВLGA15006723. 04 листопада 2008 року між Приватбанк та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору. За умовами кредитного договору Приватбанк надав ОСОБА_1 споживчий кредит під заставу квартири АДРЕСА_1 300 000 доларів США, а також 32 547 доларів США на сплату страхових платежів. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Приватбанк та ОСОБА_1 06 лютого 2008 року був укладений договір іпотеки квартири, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Відповідно до п.п. 33.3 договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1, загальною площею 114,8 кв.м., житловою - 59,9 кв.м., яка належить іпотекодавцю ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2012 року в позові ОСОБА_1 до ПАТ Комерційний банк "Приватбанк" про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним відмовлено та задоволено зустрічний позов ПАТ Комерційний банк "Приватбанк"до ОСОБА_1, ОСОБА_2, 3-я особа Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) за кредитним договором № К3ВLGA15006723 від 06.02.2008 року, зі змінами, внесеними додатковим договором № 1 від 04.11.2008 року, у розмірі 431 461 долар США 85 центів, що в еквіваленті до національної валюти станом на 06.04.2012 року становить 3 447 380 грн. 18 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки -квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 114,80 кв.м, що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 11.11.2004 року. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки -шляхом продажу квартири АДРЕСА_1 ПАТ Комерційний банк "Приватбанк"з укладенням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ Комерційний банк "Приватбанк"всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, з поточною ціною реалізації предмета іпотеки 2 215 206 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м Києва від 05 грудня 2012 року, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.05.2013 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.10.2012 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 05.12.2012 року залишено без змін.

02 липня 2013 року ПАТ КБ "Приватбанк" на адресу відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, ОСОБА_2, як представниками малолітніх дітей було направлено вимоги про виселення з предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1. Вимоги отримані відповідачами 03.07..2013 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного

місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03 червня 2014 року.

Частиною 1 даного Закону визначено, що протягом його дії:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм (частина 4).

Як встановлено судом, боржнику ОСОБА_1 був даний кредит в іноземній валюті на споживчі цілі та на його забезпечення ОСОБА_1 було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 114,8 кв.м., житловою - 59,9 кв.м., яка належить іпотекодавцю ОСОБА_1 на праві приватної власності., яка використовується позичальником та іпотекодавцем - ОСОБА_1, а також членами її родини - відповідачами ОСОБА_2 та малолітніми ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, як місце постійного проживання.

Позивачем, ПАТ КБ "Приватбанк", доказів того, що відповідачі надали згоду на відчуження іпотечного майна, останні є особами, на яких поширюється дія Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", не надав, а тому протягом дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" вказане іпотечне майно не може бути примусово відчужене.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

За вказаних обставин, виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2012 року про звернення стягнення на майно ОСОБА_1, а саме на квартиру АДРЕСА_1, для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк», що виникли на підставі кредитного договору № К3ВLGA15006723 від 06.02.2008 року, зі змінами, внесеними додатковим договором № 1 від 04.11.2008 року, у розмірі 431 461 долар США 85 центів, що в еквіваленті до національної валюти станом на 06.04.2012 року становить 3 447 380 грн. 18 коп., в межах виконавчого провадження є неможливим, оскільки законом встановлена заборона щодо звернення стягнення на майно боржника, відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03 червня 2014 року.

Таким чином, враховуючи, що норми Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03 червня 2014 року, є чинними на момент постановлення рішення, суд вважає, що вимога позивача щодо виселення відповідачів зі спірної квартири є похідною вимогою, яка випливає з примусового стягнення (відчужене без згоди власника) нерухомого житлового майна, що вважається предметом іпотеки, на що вищезазначеним Законом України накладений мараторій, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 575, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 40 Закону України "Про іпотеку", 47 ЗУ "Про виконавче провадження", п. 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", ст.ст. 1, 3, 10, 11, 14, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі Печерської філії ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 які діють в своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-ті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Дніпровській районний відділ в м. Києві Головного управління Державної міграційної служби України відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя