Справа № 569/663/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Сидорука Є.І.,

при секретарі Патій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Ві Ей Бі Банк про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу,-

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду із цивільним позовом до Публічного акціонерного товариства Ві Ей Бі Банк про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 квітня 2014 року між нею та ПАТ Ві Ей Бі Банк було укладено Договір банківського вкладу №782084/2014 року. Істотними умовами Договору 1 є розміщення коштів позивача в сумі 98 281,72 грн. у вигляді строкового вкладу на строк 2 місяці з виплатою 27% річних. Платіжним дорученням №1343667 від 28 квітня 2014 року вона перерахувала на відкритий відповідачем рахунок НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі, визначеному п.1.1 Договору 1. 28 квітня 2014 року між нею та відповідачем було укладено Договір банківського вкладу №782074/2014 року. Істотними умовами Договору 1 є розміщення коштів позивача в сумі 200 000,00 грн. у вигляді строкового вкладу на строк 2 місяці з виплатою 27% річних. Платіжним дорученням №1343236 від 28 квітня 2014 року вона перерахувала на відкритий відповідачем рахунок НОМЕР_3 грошові кошти у розмірі, визначеному п.1.3 Договору 2. У п.1.7 Договорів встановлено, що датою вимоги вкладу є 28 червня 2014 року. Однак, відповідач коштів не повернув. 26 листопада 2014 року вона звернулась до відповідача із заявою про повернення їй через касу банку вкладів. Проте, її заяву відповідачем залишено без задоволення. Просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за вкладами 298 281,79 грн., заборгованість за несплаченими відсотками у розмірі 53 690,72 грн., інфляційні витрати у розмірі 29 082,47 грн. та 3% річних у сумі 4 502,27 грн.

19 лютого 2015 року Рівненським міським судом винесено заочне рішення, яким позовні вимого ОСОБА_1 задоволено.

24 березня 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіна М.А. подала до суду заяву про перегляд заочного рішення в якій вказала, що позовні вимоги є повністю незаконними, необґрунтованими та безпідставними, а отже задоволенню не підлягають, а тому рішення суду підлягає до задоволення.

02 квітня 2015 року ухвалою Рівненського міського суду заяву задоволено, заочне рішення від 19 лютого 2015 року скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

22 травня 2015 року представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог в якій вказав, що за час розгляду справи відповідачем проведено розрахунок із позивачем у розмірі 130 000,00 грн. Просить суд зменшити розмір позовних вимог до 255 557,25 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяву чи клопотання про перенесення розгляду справи не подавав, заперечень проти позову до суду не надходило.

Суд, дослідивши докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, прийшов до висновку про розгляд справи без участі відповідача.

Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 28 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ Ві Ей Бі Банк було укладено Договір банківського вкладу №782084/2014 року.

Істотними умовами Договору 1 є розміщення коштів позивача в сумі 98 281,72 грн. у вигляді строкового вкладу на строк 2 місяці з виплатою 27% річних.

Платіжним дорученням №1343667 від 28 квітня 2014 року вона перерахувала на відкритий відповідачем рахунок НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі, визначеному п.1.1 Договору 1.

Також, 28 квітня 2014 року було укладено Договір банківського вкладу №782074/2014 року.

Істотними умовами Договору 1 є розміщення коштів позивача в сумі 200 000,00 грн. у вигляді строкового вкладу на строк 2 місяці з виплатою 27% річних.

Платіжним дорученням №1343236 від 28 квітня 2014 року вона перерахувала на відкритий відповідачем рахунок НОМЕР_3 грошові кошти у розмірі, визначеному п.1.3 Договору 2.

У п.1.7 Договорів встановлено, що датою вимоги вкладу є 28 червня 2014 року. Однак, відповідач коштів не повернув.

26 листопада 2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення їй вкладів.

Згідно виписки по особовому рахунку НОМЕР_4 з 14.10.2014 року по 23.10.2014 року ПАТ «Ві-Ей-Бі Банк» повернув ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 130 000,00 грн.

Як слідує з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбчається з ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов"язки відповідно до договору.

Змістом ст.ст.1058, 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до ст. 2 Закону України " Про банки і банківську діяльність" вклад ( депозит) - це кошти в готівковій або у безгот івковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до абз.2 п.1.6 Положення від 03.12.2003 року №516, банк сплачує вкладнику суму (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника в іншій іноземній чи в національній валюті.

Відповідно до п.2 Постанови Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів до відносин, які регулюються Законом України Про захист прав споживачів належать зокрема ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Крім того, аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України від 29 травня 2013 року по справі № 6-39цс13, відповідно до якої необхідно стягувати з відповідача на користь позивача проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Як вбчається з ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки рішення прийнято на користь позивача, який при подачі позову до суду звільнений від сплати судових витрат, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 59, 60, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 223, 225, 294, 296, 297 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» () на користь ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_1) заборгованість за вкладами у розмірі 255 557,25 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 2 555,57 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Сидорук Є. І