У х в а л а

іменем україни

11 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», Фанківської районної адміністрації м. Львова, відділу приватизації житла Франківського району, управління комунальної власності департаменту економічної політики, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Львівського комунального підприємства «Затишне» про визнання незаконними дії, визнання незаконним наказу, визнання недійсними свідоцтва, договору купівлі-продажу, зобов'язання привести підвальне приміщення до попереднього стану за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду із позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили визнати незаконними дії обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» щодо підготовки та виготовлення висновку №4/26907 від 7 листопада 2007 року «Про визначення ідеальних часток нежитлових приміщень під господарські потреби квартири АДРЕСА_1», скасувати вказаний висновок, визнати недійсним наказ №701-Ж.-Ф від 14 квітня 2008 року департаменту економічної політики Львівської міської ради «Про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1», визнати недійсними свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення з індексами VI та VIII по АДРЕСА_1 у м. Львові, які перебувають у володінні ОСОБА_8, визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельник О.Є., за яким ОСОБА_7 було відчужено нежитлові приміщення під індексами VI та VIII у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8, зобов'язати ОСОБА_8 привести підвальне приміщення під індексом VI, яке зазначено у свідоцтві про право приватної власності НОМЕР_1 від 4 вересня 1996 року до попереднього стану, витребувати з незаконного володіння у ОСОБА_8 частину комори в підвалі, позначену на поверхневому плані підвального поверху будинку АДРЕСА_1 під індексом VI, зобов'язати ОСОБА_8 привести за власні кошти приміщення комори в підвалі до попереднього стану та зобов'язати останнього привести за власні кошти коридорне приміщення підвалу, позначене на поверхневому плані індексом VII багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 до попереднього стану.

Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 4 жовтня 2013 року позов задоволено.

Визнано незаконними дії обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» щодо підготовки та виготовлення висновку №4/26907 від 7 листопада 2007 року «Про визначення ідеальних часток нежитлових приміщень під господарські потреби під АДРЕСА_1».

Скасовано висновок обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №4/26907 від 7 листопада 2007 року «Про визначення ідеальних часток нежитлових приміщень під господарські потреби від квартири АДРЕСА_1».

Визнано недійсним наказ №701-Ж-Ф від 14 квітня 2008 року департаменту економічної політики Львівської міської ради «Про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1».

Визнано недійсними свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення з індексами VI та VIII по АДРЕСА_1 у м. Львові, які перебувають у володінні ОСОБА_8

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 19 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельник О.Є., за яким ОСОБА_7 було відчужено нежитлові приміщення під індексами VI та VIII у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8

Зобов'язано ОСОБА_8 привести підвальне приміщення з індексом VI, яке зазначено в свідоцтві на право власності НОМЕР_1 від 4 вересня 1996 року до попереднього стану.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року заочне рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання незаконними дій обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» щодо підготовки та виготовлення висновку №4/26907 від 7 листопада 2007 року «Про визначення ідеальних часток нежитлових приміщень під господарські потреби під АДРЕСА_1», скасування висновку обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №4/26907 від 7 листопада 2007 року «Про визначення ідеальних часток нежитлових приміщень під господарські потреби від квартири АДРЕСА_1», визнання недійсним наказу №701-Ж-Ф від 14 квітня 2008 року департаменту економічної політики Львівської міської ради «Про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1», визнання недійсними свідоцтв про право власності на нежитлові приміщення з індексами VI та VIII по АДРЕСА_1 у м. Львові, які перебувають у володінні ОСОБА_8 скасовано та в цій частині провадження у справі закрито.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 19 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельник О.Є., за яким ОСОБА_7 було відчужено нежитлові приміщення під індексами VI та VIII у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8, зобов'язання ОСОБА_8 привести підвальне приміщення з індексом VI, яке зазначено в свідоцтві на право власності НОМЕР_1 від 4 вересня 1996 року до попереднього стану скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_6 просять скасувати ухвалені судові рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Постановляючи ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання незаконними дій обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» щодо підготовки та виготовлення висновку №4/26907 від 7 листопада 2007 року «Про визначення ідеальних часток нежитлових приміщень під господарські потреби під АДРЕСА_1», скасування висновку обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №4/26907 від 7 листопада 2007 року «Про визначення ідеальних часток нежитлових приміщень під господарські потреби від квартири АДРЕСА_1», визнання недійсним наказу №701-Ж-Ф від 14 квітня 2008 року департаменту економічної політики Львівської міської ради «Про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1», визнання недійсними свідоцтв про право власності на нежитлові приміщення з індексами VI та VIII по АДРЕСА_1 у м. Львові, які перебувають у володінні ОСОБА_8 та закриваючи провадження в цій частині, апеляційний суд правильно виходив із того, що вже є судове рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Апеляційний суд, ухвалюючи рішення про скасування заочного рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 19 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельник О.Є., за яким ОСОБА_7 було відчужено нежитлові приміщення під індексами VI та VIII у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8, зобов'язання ОСОБА_8 привести підвальне приміщення з індексом VI, яке зазначено в свідоцтві на право власності НОМЕР_1 від 4 вересня 1996 року до попереднього стану та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Таким чином, касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Н.А. Горелкіна
Є.П. Євграфова
І.М. Завгородня