Справа № 309/3084/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар О.В.

суддів - Куштан Б.П., Джуги С.Д.

при секретарі - Маринець Д.М.

з участю - ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 18 травня 2015 року справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: головне управління Державної міграційної служби у Закарпатській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та виселення, -

у с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому, зазначаючи, що в належний їй на праві приватної власності на підставі договору дарування будинок АДРЕСА_1, самовільно вселилася відповідачка, яка змінила замок на вхідних дверях, не допускає її до будинку та не реагує на її вимоги звільнити будинок, крім того, реєстрація відповідачки у даному будинку є незаконною, на підставі ст.ст.116, 157 ЖК України, ст.ст.16, 319, 321, 386, 391 ЦК України просила:

- визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1;

- виселити ОСОБА_1 із займаного нею житлового будинку за вищевказаною адресою;

- судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Хустського районного суду від 22 жовтня 2014 року (а.с. 13) до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, було залучено головне управління ДМС у Закарпатській області.

Рішенням Хустського районного суду від 18 травня 2015 року (а.с. 46-48) позов задоволено. Визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_1 з неправомірно займаного нею житлового приміщення, яке належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого 22 серпня 2001 року державним нотаріусом Хустської ДНК та зареєстрованого в реєстрі за № 5749, за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі (а.с. 52-55) ОСОБА_1 просить скасувати рішення Хустського районного суду від 18 травня 2015 року, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Зазначає, що у зв'язку із одруженням 26 червня 1975 року з братом позивачки ОСОБА_5, який проживав разом з батьками у зазначеному будинку, вона, як член сім'ї власників правомірно набула право користування будинком. Здійснювала витрати по утриманню будинку, в якому постійно проживає вже 40 років.

Вказує на те, що суд безпідставно керувався ст.116 ЖК України, оскільки позивачкою не надано доказів на підтвердження її протиправної поведінки, систематичного порушення правил співжиття, застосування щодо неї будь-яких заходів попередження чи громадського впливу внаслідок її протиправної поведінки.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач чинить позивачу перешкоди у праві користування та розпорядження її майном шляхом самовільного вселення в будинок, заміни замка та ключа на вхідних дверях, не підпускаючи позивача до її приватної власності і не бажає звільнити приміщення, чим порушує права позивача, що випливають із приватної власності на будинок.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними спорудами на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 21 березня 1996 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1473 та від 26 березня 1996 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1606, виданих Хустською державною нотаріальною конторою належав ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Останні, відповідно до договору дарування від 22 серпня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори Король О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 5740 подарували зазначений будинок ОСОБА_3 (а.с. 27-29).

Відповідно до п.8 договору дарування право власності на будівлю виникає в обдарованої з моменту нотаріального посвідчення договору.

Здійснено державну реєстрацію права власності (а.с. 7 на звороті).

Відповідно до ч.?1 ст.?383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно з положеннями ст.?391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також ст.?405 ЦК України.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є; з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5?листопада 2014?р. у справі №?6-158цс14). Рішення ВСУ, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, відповідно д ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які використовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами відповідачка вселилася у вказаний житловий будинок у 1975 році, як член сім'ї власників будинку , якими на той час були ОСОБА_6 та ОСОБА_7, після укладення шлюбу з їх сином та братом позивачки ОСОБА_5.

У зв'язку з укладенням договору дарування, згідно з ч.1 ст.128 ЦК УРСР 1963 року, в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, з 22 серпня 2001 року власником будинку є ОСОБА_3, позивачка по справі. Відповідачка не була і не є членом сімї ОСОБА_3

За таких обставин, у зв'язку із припиненням з 22 серпня 2001 року права власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на житловий будинок, відповідачка втратила право користуватися даним житловим будинком.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції помилково обґрунтовував своє рішення з посиланням на ст.ст. 116, 157 ЖК України, оскільки таке виселення може мати місце за позовом власника будинку до членів його сімї, або осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення. якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Тому, рішення суду першої інстанції в частині правового обґрунтування задоволення позовних вимог про виселення підлягає зміні, із залишенням резолютивної частини рішення про виселення ОСОБА_1 із неправомірно займаного нею житлового приміщення, яке належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори 22 серпня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5740, за адресою: АДРЕСА_1 без змін.

Що стосується позовної вимоги про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, то така не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до норм ЖК України та ч.2 ст.405 ЦК України особа може бути визнана такою, що втратила право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачка з 1975 року постійно проживає у вказаному будинку, зареєстрована у будинку, частково несе витрати по оплаті комунальних послуг, що не заперечується сторонами (а.с. 40-42).

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині задоволенні позовної вимоги про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.309 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України, ч.2 ст.405 ЦК України, колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду від 18 травня 2015 року в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 - скасувати.

В задоволенні позову у цій частині відмовити.

Рішення Хустського районного суду від 18 травня 2015 року в частині правового обґрунтування задоволення вимоги про виселення ОСОБА_1 з неправомірно займаного нею житлового приміщення, яке належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори 22 серпня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5740, за адресою: АДРЕСА_1 - змінити, залишивши резолютивну частину рішення в цій частині без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

с у д д і :

Куштан Б.П. Боднар О.В. Джуга С.Д.