Справа № 131/1541/14-ц
У Х В А ЛА

24 червня 2015 р.

Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Шелюховського М.В.,

за участю: секретаря Онофрійчук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллінецького районного управління юстиції ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Іллінецького районного суду Вінницької області звернувся ст. державний виконавець Бондар О.В. із заявою про зміну способу виконання рішення суду.

Заява мотивована тим, що на виконанні у відділі ДВС Іллінецького районного управління юстиції у Вінницькій області перебуває судовий наказ №2-н-95 від 30.09.2009 року Іллінецького районного суду про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, боргу в сумі 98381,91 грн. на користь КС «Альянс Україна».

На підставі даного виконавчого листа та заяви стягувача 07.06.2013 року було відкрито виконавче провадження, проведено перевірку майнового стану боржника, під час перевірки було встановлено, що за боржником рахується житловий будинок за адресою смт.Дашів вул.Б.Хмельницького 48, в якому проживає із сімєю його колишньою дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітній син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4

Згідно п.4.5.9 Інструкції «З організації примусового виконання рішень», у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування.

Державним виконавцем Бондарем О.В. було направлено лист до органів опіки та піклування Іллінецької районної державної адміністрації з проханням надати дозвіл на реалізацію даного житлового будинку. 02.07.2014 року з Іллінецької районної державної адміністрації надійшла відповідь, якою відмовлено в наданні дозволу на реалізацію даного житлового будинку.

Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Головний державний виконавець Максименко О.В. в судовому засіданні заяву про зміну способу виконання рішення підтримав, просить її задовольнити, але не вказуючи в який саме спосіб, обґрунтовує подання заяви вимогами п.4.5.9 Інструкції «З організації примусового виконання рішень».

Боржник ОСОБА_2 в судовому засіданні визнає заявлені вимоги, але просить суд не висиляти його та його неповнолітню дитину з будинку у звязку зтим, що іншого місця проживання в них немає.

Представник КС «Альянс України» ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, проте своєю заявою просить суд розглядати справу у їх відсутність, у звязку з тим, що КС Альянс Україна» не є стягувачем, оскільки ухвалою Іллінецького районного суду від 07.10.2013 року по справі №2-н-95/09, стягувач у виконавчому провадженні по судовому наказу №2-н-95/09 від 30.09.2009 року змінений з КС «Альянс України» на фізичних осіб ОСОБА_6 та інших.

Стягувач ОСОБА_6 в судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений, не повідомивши суд про причини своєї неявки.

Згідно ст. 373 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення у десятиденний строк в судовому засіданні з викликом сторін.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи думку представника КС «Альянс Україна», боржника та державного виконавця, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність стягувача ОСОБА_6

Суд заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення, виходячи з наступного.

Згідно судового наказу №2-н-95 від 30.09.2009 року Іллінецького районного суду з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, слід стягнути борг в загальній сумі 97861,90 грн., судовий збір в сумі 489,31грн., судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн. на користь КС «Альянс Україна».

07.06.2013 року державним виконавцем Бондарем О.В. було відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №2-н-95 від 30.09.2009 року Іллінецького районного суду.

Згідно ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за завою державного виконавця або за завою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Примусове виконання рішень в Україні покладено на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених Закону України «Про виконавче провадження». Державною виконавчою службою, крім інших, виконуються також рішення, ухвали і постанови судів у цивільних справах.

Саме завданням державної виконавчої служби, відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Згідно із ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

У п. 10 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу і порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 373 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Судом не встановлено виняткових випадків, які б мали місце і були б підставою для встановлення способу і порядок виконання рішення суду в тому порядку, який просить заявник.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суду не надано доказів того, що саме утруднює або робить неможливим вчинення дій державним виконавцем щодо виконання стягнення коштів з боржника як визначив суд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що заява державного виконавця про зміну способу виконання рішення суду є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

На підставі вище викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про державну виконавчу службу», ст.ст. 57-60, 208-210, 212, 373 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллінецького районного управління юстиції ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: