Справа № 362/2954/14-ц Головуючий у І інстанції Ковбель М. М.
Провадження № 22-ц/780/2226/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 23 30.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу «Мир» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Мир» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року позивач Житлово-будівельний кооператив «Мир» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. Заявлені вимоги мотивував тим, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 та членом Житлово-будівельного кооперативу «Мир», відповідач отримує комунальні послуги, але не оплачує їх належним чином, в результаті чого станом на 23 травня 2014 року за нею рахується заборгованість за період з 01 березня 2011 року по 28 лютого 2014 року в сумі 784,98 грн. Оскільки ОСОБА_3 фактично отримує послуги, договірні відносини існують відповідно до закону, посилання відповідача на відсутність письмового договору не є підставою відповідача для ухилення від сплати за використані комунальні послуги. Просив стягнути з ОСОБА_3 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Мир» 784,98 грн. заборгованості за комунальні послуги, покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач Житлово-будівельний кооператив «Мир», не погоджуючись із рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки в акті звірки розрахунків застосовані тарифи, які були скасовані рішенням суду від 13 листопада 2008 року, а іншого розрахунку позивачем не надано, суд не прийняв до уваги наданий розрахунок Житлово-будівельного кооперативу «Мир», а суму заборгованості в розмірі 784,98 грн. вважав недоведеною.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що згідно статуту Житлово-будівельного кооперативу «Мир», кооператив створено власниками квартир багатоквартирного будинку відповідно до законодавства України з метою задоволення потреб членів кооперативу та їх сімей у житлі шляхом побудови багатоквартирного будинку за власні кошти членів кооперативу з допомогою державного кредиту, а також для подальшої експлуатації і управління цим будинком. Членами ЖБК можуть бути громадяни, які досягли 18 років і мають право власності на квартиру або її частку в даному будинку. Власники квартир, житлових і нежитлових приміщень зобов'язані сплачувати за отримані житлово-комунальні послуги не пізніше, ніж на 15 день наступного місяця. ЖБК «Мир» є юридичною особою згідно свідоцтва про державну реєстрацію від 14 грудня 1995 року (а. с. 30).

ОСОБА_3 як власник квартири АДРЕСА_1 отримує комунальні послуги та є членом Житлово-будівельного кооперативу «Мир».

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 29 травня 2008 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 06 жовтня 2009 року, задоволено позов Житлово-будівельного кооперативу «Мир» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Мир» 1155,14 грн. заборгованості за комунальні послуги за період з 01 листопада 2004 року по 01 травня 2007 року. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Житлово-будівельного кооперативу «Мир» про бездіяльність і спонукання до укладення договору відмовлено (а. с. 75 - 77).

Протоколами загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу «Мир» затверджено тарифи послуг по утриманню будинку та прибудинкової території.

Згідно актів звірки взаємних розрахунків, наданих позивачем під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції, заявлена позивачем заборгованість ОСОБА_3 за період з березня 2011 року по лютий 2014 року становить 784,98 грн.

Спростовуючи дані акти звірки, ОСОБА_3 надала власний розрахунок, за яким нею за січень - квітень 2004 року сплачено квартплату по виконавчому листу, із травня по грудень 2007 року сплачено 309,04 грн., за 2008 рік - 447,30 грн., за 2009 рік - 366 грн., за 2010 рік - 483,12 грн., за 2011 рік - 483,12 грн., за 2012 рік - 483,12 грн., за 2013 рік - 80,52 грн., всього 2652,22 грн., що з урахуванням наданих квитанцій від 03 листопада 2008 року на суму 1500 грн. та 845,64 грн., від 17 вересня 2013 року на суму 237,96 грн. та взаємозаліку за виконані роботи в сумі 200 грн., з урахуванням повторного примусового стягнення за виконавчим листом по рішенню апеляційного суду 1155,14 грн. становить переплату на 131,40 грн. (а. с. 81 - 82). ОСОБА_3 також подано квитанції про особисту сплату грошових коштів на рахунок ЖБК «Мир» на зазначені суми (а. с. 62 - 70).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. ст. 11, 14, 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Перевіряючи висновки суду та оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо доведеності розміру заборгованості, які просив стягнути позивач на свою користь, в сумі 784,98 грн., колегія суддів враховує наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем складалося два окремих акта звірки розрахунків за надані послуги між ЖБК «Мир» та ОСОБА_4 за період з 01 листопада 2004 року по 01 травня 2007 року, згідно якого заборгованість за цей період склала 1155,14 грн., з яких сплачено по виконавчому листу по банку 406,97 грн., 323,47 грн., 424,70 грн., разом 1155,14 грн.; а також за період з 01 травня 2007 року по 01 квітня 2010 року, згідно якого заборгованість за цей період склала 2345,72 грн., сплачено по квитанціях 03 листопада 2008 року 845,64 грн. та 1500 грн., разом 2345,64 грн. (а. с. 83).

Надаючи вказані акти звірки розрахунків, позивач вважав, що квитанції, надані ОСОБА_4 за минулі роки, враховані в цих розрахунках, та до вимог про стягнення заборгованості за 2011 - 2014 роки відношення не мають і розміру заборгованості позивача за актом звірки від 25 березня 2014 року в сумі 784,98 грн. не спростовують.

Однак із такими доводами позивача не погодився суд першої інстанції, вважаючи розмір поточної заборгованості непідтвердженим, і з цими висновками погоджується колегія суддів.

Так, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2008 року за позовом ОСОБА_3 до Житлово-будівельного кооперативу «Мир» про припинення дій, які порушують права члена кооперативу, позов задоволено. Визнано нікчемними рішення, відображені в протоколі № 2 загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу «Мир» від 29 лютого 2007 року та заборонено застосування тарифів по квартплаті, зазначених в даному протоколі. Рішення набрало законної сили (а. с. 100).

Відтак, як було встановлено, за рішенням суду рішення загальних зборів, на яких приймалися рішення про розмір членських внесків, обов'язкових платежів, визнані недійсними, отже розрахунок збитків, наданий позивачем, не є безспірним.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ввела суд в оману, долучивши до матеріалів справи рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2008 року, яким заборонено застосовувати тарифи протоколу загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Мир» від 29 лютого 2007 року, та про те, що позивачем надавалася копія рішення Апеляційного суду Київської області від 28 травня 2008 року про те, що протокол загальних зборів членів ЖБК «Мир» від 29 лютого 2007 року є прийнятим на законних підставах та не потребує скасування.

Так, зазначений протокол загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Мир» від 29 лютого 2007 року не був предметом оцінки, оскільки на час розгляду справи про стягнення заборгованості він не оспорювався відповідачем, а тому доводи апелянта, що рішенням апеляційного суду встановлено його правильність, є помилковими.

Не підтверджуються будь-якими доказами і відхиляються колегією суддів доводи апеляційної скарги щодо надання відповідачем підроблених документів (квитанцій). До того ж апелянт не вказує, в чому полягає підробка, які виправлення внесені, на його думку, в оригінал документа, а також в чому дані документи не відповідають вимогам закону або суперечать іншим доказам, наявним в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги, що докази, які можуть долучатися до матеріалів справи, які мають відношення до розгляду справи, повинні відповідати позовній давності і мають бути подані лише за той період, за який подається позов, не ґрунтуються на вимогах закону, перекручують поняття позовної давності і підлягають відхиленню. Окрім того, дії апелянта суперечать його власній позиції при наданні в якості доказу рішення судів за 2008 - 2009 роки.

Оскільки позивачем не надано інших розрахунків заборгованості на підставі попередніх (до 29 лютого 2009 року) рішень загальних зборів, які б встановлювали розміри внесків за період, за який відповідачем надано квитанції про сплату грошових коштів в зазначеному розмірі, що могло спричинити ймовірність переплати, суд позбавлений можливості встановити дійсний розмір заборгованості відповідача у випадку її наявності.

Крім того, в розрахунках заборгованості, наданих позивачем, наведені витрати на ремонтні роботи, які нічим не підтверджені.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно встановив, що належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості в заявленому позивачем розмірі не надано.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Мир» відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.