Справа № 509/5161/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

судді Курочки В.М.

при секретарі Задеряки Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на ? частину жилого будинку, поділ жилого будинку,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом, у якому зазначив, що 18.12.1982 р. він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 17.04.1998 р. від своєї матері на підставі договору дарування ОСОБА_2 отримала у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Чижикова, буд. №1 в смт Овідіополі. На час укладення договору дарування житловий будинок складався в цілому з позначених на плані: під літ. «Ж,ж-ж2» - одного ракушнякового жилого будинку, загальною площею 52,1 м2; №№1-7 - споруд; «В,в,в1» - літньої кухні; «Г» - підвалу; «Д» - вбиральні; «Е» - сараю; «З» - гаражу. За час спільного проживання з ОСОБА_2 ним та останьою були виконані будівельні роботи з реконструкції та переобладнання жилого будинку. Загальна сума вартості будівельних матеріалів та виконаних робіт склала 10000 доларів США.

Посилаючись, що за час спільного проживання з відповідачкою внаслідок виконання робіт з ремонту та переобладнання вартість жилого будинку істотно збільшилась, позивач просив визнати жилий будинок спільної сумісною власністю подружжя, визнати за ним право власності на ? частину цього будинку та поділити жилий будинок з виділенням йому в натурі ? його частини.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала повністю.

Залучені судом до участі у справі треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити, посилаючись, що позов заявлений з надуманих підстав, для того щоб ухилитися ОСОБА_2 від виконання рішення суду про стягнення з неї на їх користь боргу та звернення стягнення на житловий будинок.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третіх осіб, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 57 Сімейного кодексу України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що 18.12.1982 р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. (а.с. 6)

17.04.1998 р. на підставі нотаріально посвідченого договору дарування ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в смт Овідіополі, вул. Чижикова, буд. №1. (а.с. 5)

Посилання позивача, що за час шлюбу та спільного проживання внаслідок виконання робіт з реконструкції та переобладнання жилого будинку істотно збільшилась його вартість і за ним має бути визнано право власності на ? частину будинку, суд до уваги не приймає тому, що ніяких допустимих доказів на підтвердження цих посилань позивач суду не надав.

При цьому суд також враховує наступні обставини.

Ухвалою Овідіопольського районного суду від 18.06.2013 р. в порядку забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики було накладено арешт на все належне ОСОБА_2 нерухоме майно. (а.с. 76,141)

Рішенням Овідіопольського районного суду від 02.06.2014 р., яке набрало законної сили 06.10.2014 р., з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь ОСОБА_3 стягнено борг за договором позики у розмірі 7000 доларів США, а також на користь ОСОБА_4 8000 доларів США. (а.с. 65-68, 133-137)

Зазначене вище рішення суду було звернено до примусового виконання і державним виконавцем накладено арешт на все належне ОСОБА_2 нерухоме майно. (а.с. 70,72-74,77-82,87, 138-140,142-143)

Визнання позову відповідачем суд до уваги не приймає, вважає, що це визнання направлене на порушення законних прав та інтересів третіх осіб у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і має намір ОСОБА_2 ухилитися від звернення стягнення на жилий будинок в порядку примусового виконання рішення суду про стягнення боргу на користь третіх осіб.

З наведених підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необгрунтованні і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 57,59, 60-65,70,71,74 Сімейного Кодексу України,_

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на ? частину жилого будинку, поділ жилого будинку відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд протягом 10 днів з дня оголошення.

Суддя: ОСОБА_8