22-ц/775/849/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Міхєєва І.М.
Доповідач Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

Головуючого - Гаврилової Г.Л.

Суддів - Сорока Г.П., Бугрим Л.М.

при секретарі - Меркуловій Я.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за заявою публічного акціонерного товариства «Маріупольгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги газопостачання за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Маріупольгаз» на ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року заявник ПАТ "Маріупольгаз» звернувся із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за користування послугами газопостачання у розмірі 914,99 гривень за період з 01.08.2013 року по 01.06.2015 року та витрат по сплаті судового збору в сумі 121,80 гривень.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 липня 2015 року у прийнятті заяви ПАТ «Маріупольгаз» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Маріупольгаз» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду скасувати. В обґрунтування скарги зазначає, що посилання суду в оскаржуваній ухвалі на наявність спору про право являється безпідставним та передчасним, оскільки наказне провадження передбачає порядок та умови скасування судового наказу в разі подання боржником відповідної заяви. Вважає, що з огляду на положення п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність факту невиконання договірних зобов'язань без зазначення причин не є наявністю спору про право. Також судом не звернуто увагу на те, що із доданих заявником матеріалів до заяви про видачу судового наказу не вбачається заперечень боржника, оскільки 24 жовтня 2013 року сторонами добровільно укладено договір № 413451-0-37949 про надання населенню послуг з газопостачання. В обґрунтування вимог заявником надано суду завірені копії документів, що підтверджують право вимоги: договір, повідомлення про наявність заборгованості, розрахунок заборгованості.

ОСОБА_1, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не з'явилась, що у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справі за її відсутність.( а.с.31-32)

Заслухавши суддю - доповідача, представника ПАТ « Маріупольгаз» Димову Ю.Б., яка просила задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу суду скасувати, справу повернути до суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу , суд виходив з того, що із матеріалів справи вбачається спір про право, оскільки відповідно до особового рахунку в квартирі проживає чотири особи, а вимоги пред'явлено до однієї.

Судова колегія не погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно роз'яснень, які викладені в п. 13 постанови N 14 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" (далі - Постанова), якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг.

Пунктом 9 постанови визначено, що наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Із доданого до заяви розрахунку вбачається, що стягувачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості, що утворилась з серпня 2013 року по травень 2015 року ( станом на 01.08.2013 року заборгованість відсутня), тобто в межах трирічного строку.

Матеріали справи містять письмовий договір від 24 жовтня 2013 року про надання ОСОБА_1 як споживачу та членам його сім'ї, послуг з газопостачання.

Відповідно до письмового повідомлення від 10.04.2015 року , яка була спрямована на адресу відповідачки,- станом на 01.03.2015 року за ОСОБА_1 утворилась заборгованість в розмірі 849,35 грн. (а.с. 12)

Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачкою за квітень було сплачено 93,54 грн., у травні - 172, 51 гривню, що свідчить про визнання боргу, а не наявність спору. ( а.с.13)

Отже, виконавець послуг наддав суду документи про наявність суб'єктивного права у заявника; документи, які підтверджують порушення суб'єктивного права; документи, які підтверджують виникнення права вимоги; договір про надання таких послуг; та докази визнання споживачем заборгованості.

За таких обставин, суд , вдавшись в обговорення кількості осіб, які проживають за адресою ОСОБА_1, вийшов за межі питань, які суд мав перевірити у порядку статті 96 та 100 ЦПК України, чим порушив процесуальне право та прийшов до передчасного висновку про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що допущені суддею порушення норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Маріупольгаз» задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 липня 2015 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Г.Л.Гаврилова

Судді Г.П.Сорока

Л.М.Бугрим