Ухвала

іменем україни

28 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Писана Т.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 28 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Побуткомбудсервіс» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 28 серпня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вимоги статей 3, 36, 40, 43-1, 233, 234, 237-1 КЗпП України, роз'яснення, викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», правильно виходив із того, що при звільненні позивача відповідачем дотримано порядок розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Так, у КП «Побуткомбудсервіс» мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату працівників.

Відповідачем із дотриманням вимог ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України 19 грудня 2014 року, за два місяці до звільнення, було повідомлено позивача про наступне вивільнення у зв'язку із скороченням штату працівників.

Оскільки на підприємстві немає профспілкової організації (профспілкового представника), розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

На час звільнення ОСОБА_2 іншої роботи за її освітнім рівнем на КП «Побуткомбудсервіс» не було.

Встановлено, що місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи і дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 28 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Побуткомбудсервіс» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.О. Писана