АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

головуючого судді Слободянюк С.В.,

суддів - Корчевного Г.В., Українець Л.Д.,

при секретарі - Абдуллаєвій Е.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕВІРОС» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року про відмову у задоволені заяви директора Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕВІРОС» про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕВІРОС» до ОСОБА_1 про розірвання договору, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року ТОВ «НЕВІРОС» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору.

Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕВІРОС» Чуйко І.І. подало заяву про забезпечення позову, шляхом:

- Заборони Реєстраційній службі Головного управління юстиції у м. Києві вчиняти дії з реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

- Заборони Реєстраційній службі Головного управління юстиції у м. Києві вчиняти дії з реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

- Заборони Реєстраційній службі Головного управління юстиції у м. Києві вчиняти дії з реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року відмовлено в задоволені заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ТОВ «НЕВІРОС» подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, постановлення нової ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не в достатній мірі дослідив обставини справи, не врахував докази та мотиви необхідності застосування заходів забезпечення позову. Зазначив, що існує реальна загроза невиконання рішення в майбутньому, оскільки після здійснення дій з реєстрації права власності на квартири на відповідача існує вірогідність того, що останній може відчужити квартири на користь невідомих осіб, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду. Вказує на те, що в заяві про забезпечення доказів було чітко доведено необхідність забезпечення позову.

В судовому засіданні апеляційну скаргу представник ТОВ «НЕВІРОС» - Скуньов Є.В. підтримав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія судів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Суд першої інстанції повертаючи заяву, виходив що заявником належним чином не обґрунтована заява про забезпечення позову в частині того, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду або зробити неможливим його виконання у разі не забезпечення позову саме у запропонований заявником спосіб.

Заявник просить забезпечити позов шляхом заборони реєстраційній службі здійснення реєстрації права власності на квартири, такий спосіб захисту є неправильним, оскільки порушує права інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і заходяться або в нього або в інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову,

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, залишення ухвали суду першої інстанції без змін, як такої що постановлена з дотриманням норм процесуального права.Доводи скарги висновок суду не спростовують та на його правильність не впливають

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕВІРОС» відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: