Справа №576/1439/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1099/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Рибалки В. Г. , Ільченко О. Ю.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

19 червня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 30 серпня 1997 року по 14 лютого 2014 року вона перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилося двоє синів. За час шлюбу вони набули рухомого майна на загальну суму 52415 грн. та побудували торгівельний павільйон, що розташований по вул.Ямпільський шлях,73 в с.Береза Глухівського району вартість якого складає 32400 грн. Крім того, в шлюбі із відповідачем вони здійснили прибудови «а-1», «а-2» до належного відповідачу житлового будинку, що розташований по вул. Ямпільський шлях,73 в с.Береза Глухівського району, а також на подвірї даного домогосподарства вони збудували погріб, навіс, замощення та шиферну огорожу. Всього на ці роботи ними було витрачено будівельних матеріалів на загальну суму 59233 грн.

Посилаючись на такі обставини та уточнивши позовні вимоги просила суд поділити спільно нажите майно наступним чином: виділити їй у власність рухоме майно на загальну суму 26220 грн., а відповідачу ОСОБА_3 виділити у власність рухомого майна на загальну суму 26195 грн. та вищевказаний торговий павільйон вартістю 32400 грн.

Також просила стягнути із відповідача 1/2 частину вартості вищезазначеного торгового павільйону, що складає 16200 грн. та 29616,50 грн. вартості будівельних матеріалів, використаних при будівництві вищевказаних прибудов до будинку та господарських будівель.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Поділено між сторонами спільне майно подружжя, виділено позивачці у власність рухоме майно (предмети домашньої обстановки та вжитку) на загальну суму 26220 грн.

Відповідачу виділено у власність торгівельний павільйон, що розташований по вул.Ямпільський шлях, 73 в с.Береза Глухівського району, вартістю 32400 грн. та предметів домашньої обстановки та вжитку на загальну суму 26195 грн.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію за 1/2 частину вартості торгівельного павільйону, що розташований по вул.Ямпільський шлях, 73 в с.Береза Глухівського району, в сумі 16200 грн.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 29616,50 грн. у якості компенсації вартості будівельних матеріалів, використаних при будівництві прибудов до будинку та господарських будівель по вул. Ямпільський шлях, 73 в с.Береза Глухівського району.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 3720,24 грн. понесених судових витрат.

Всього стягнуто 49536,74 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить змінити оскаржуване рішення в частині стягнення з нього 29616,50 грн. компенсації вартості будівельних матеріалів, використаних при будівництві прибудов до будинку, господарських будівель та зменшити розмір вказаної компенсації до 6641 грн.

Всі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до наступного: 1) судом першої інстанції не враховано, що в нотаріально посвідченому договорі дарування від 28 грудня 2004 року зазначена житлова площа спірного будинку 36,6 кв.м. тоді, як загальна площа будинку на час дарування становила 64 кв.м., що підтверджується довідкою Глухівське БТІ №48 від 05 травня 2015 року; 2) прибудова під літ «а-1» на час укладення вказаного договору дарування вже існувала, а тому вона є його власністю; 3) суд першої інстанції не дав належної оцінки письмовим доказам (накладним), які підтверджують факт дарування ОСОБА_3 його батьком частини будівельних матеріалів за які оскаржуваним рішенням стягнута компенсація на користь позивачки.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині суд першої інстанції виходив з того, що з 30 серпня 1997 року по 14 лютого 2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Єгора, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час шлюбу сторони придбали рухомого майна (предметів домашньої обстановки та вжитку) загальною вартістю 52415 грн.

Також, під час шлюбу сторони побудували торгівельний павільйон, що розташований по вул.Ямпільський шлях,73 в с.Береза Глухівського району вартістю 32400 грн. та здійснили прибудови до належного відповідачу житлового будинку, що розташований по вул. Ямпільський шлях,73 в с.Береза Глухівського району, а на подвірї даного домогосподарства вони збудували погріб, навіс, замощення та шиферну огорожу. Всього на вказані роботи, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 9 лютого 2015 року, сторонами було витрачено будівельних матеріалів на загальну суму 59233 грн.

14 лютого 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Позивачка проживає у іншій місцевості, торговий павільйон та житловий будинок по вул. Ямпільський шлях, 73 в с.Береза, 73 Глухівського району знаходиться у фактичному одноосібному користуванні відповідача, спільно користуватись цим майном неможливо, тому необхідно стягнути із відповідача на користь позивачки 29616,50 грн. вартості будівельних матеріалів, використаних при будівництві прибудов до будинку і господарських будівель, що були проведені в період перебування сторін у шлюбі.

Відповідач фактично не заперечує проти сплати позивачці компенсації за використані матеріали, а лише оспорює її розмір в частині вартості використаних будматеріалів.

Позивачем не надано належних засобів доказування (в даному випадку договорів дарування), що будівельні матеріали, використані на прибудови до будинку і будівництво господарських будівель загальною сумою 20973 грн., були саме подаровані відповідачу його батьком, а не були передані йому, у якості безоплатної допомоги аби він поліпшив умови проживання своєї сімї.

Також суд першої інстанції виходив з того, що 28 грудня 2004 року за нотаріально посвідченим договором батько відповідача подарував останньому житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, загальною площею 36,6 кв.м., що розташований по вул.Ямпільський шлях, 73 в с.Береза Глухівського району. Згідно договору вищевказаний будинок позначений на плані КП «Глухівське БТІ» лише під літерою «А». В той же час, за результатами інвентаризації проведеної в листопаді 2007 року прибудова «а1» уже зазначена в технічному паспорті будинку. Тобто, вищевказане свідчить, що прибудова «а1» не існувала на час отримання відповідачем будинку в дарунок, а була побудована сторонами в період їх шлюбу.

Проте, повністю погодитись з такими висновками суду в оскаржуваній частині неможливо з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України, зокрема передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Суд першої інстанції названих вимог закону дотримався не в повній мірі.

Так, відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частинами 1, 2 ст.61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 30 серпня 1997 року по 14 лютого 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 6, 7).

Частиною 1 ст.717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

З фотокопії нотаріально посвідченого договору дарування від 28 грудня 2004 року вбачається, що ОСОБА_6 (батько відповідача) передав безоплатно ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями, загальною жилою площею 36,6 кв.м., що знаходиться по вул.Ямпільський шлях, 73 в с.Береза Глухівського району на земельній ділянці належній дарувателю (ОСОБА_6І.) на праві приватної власності. Також у вказаному договорі дарування, зокрема, зазначено, що на земельній ділянці розташований житловий будинок деревяний, обкладений цеглою, означений на плані КП Глухівського БТІ під літерою А (а.с. 13, 23).

З фотокопії технічного паспорта на вищевказаний житловий будинок від 24 грудня 2004 року, зокрема, з поповерхового плану будинку та експлікації до житлового будинку вбачається, що спірний будинок на час виготовлення технічного паспорту складався з наступних приміщень: 1-1 коридор площею 7,1 кв.м.; 1-2 житлова кімната площею 18,2 кв.м.; 1-3 житлова кімната площею 18,4 кв.м.; 1-4 кухня площею 5,3 кв.м.; 1-5 столова площею 15,0 кв.м.; І сіни площею 27,2 кв.м. Загальна площа будинку становить 91,2 кв.м., а житлова 36,6 кв.м. (а.с. 21-25).

Відповідно до письмового повідомлення КП «Глухівське БТІ» №48 від 05 травня 2015 року, поданого відповідачем з апеляційною скаргою, житловий будинок, що знаходиться по вул.Ямпільський шлях, 73 в с.Береза Глухівського району станом на 28 грудня 2004 року складався з таких приміщень: 1-1 коридор площею 7,1 кв.м.; 1-2 житлова площею 18,2 кв.м.; 1-3 житлова площею 18,4 кв.м.; 1-4 кухня площею 5,3 кв.м.; 1-5 столова площею 15,0 кв.м. (а.с. 132).

Також на запит колегії суддів апеляційного суду, КП «Глухівське БТІ» повідомило, що інвентаризаційна справа за адресою вул.Ямпільський шлях, 73 в с.Береза Глухівського району в БТІ відсутня. Письмове розяснення по даному житловому будинку робилось по технічному паспорта, який надав власник будинку. З технічного паспорта видно, що сіни а1, це і є приміщенням столової 1-5 площею 15 кв.м., яке було побудоване до 2004 року (а.с. 163).

З висновку №21/2015 судової будівельно-технічної експертизи від 09 лютого 2015 року (а.с. 53-69, 76-77), а саме відповіді на третє питання, вбачається, що вищевказаний житловий будинок складається з наступних приміщень: І сіни (прибудова) площею 27,2 кв.м.; 1-1 коридор площею 7,1 кв.м.; 1-2 житлова площею 18,2 кв.м.; 1-3 житлова площею 18,4 кв.м.; 1-4 кухня площею 5,3 кв.м.; 1-5 їдальня (використовується як житлова) площею 15,0 кв.м., загальна площа будинку становить 91,2 кв.м., а житлова 51,6 кв.м. (а.с. 57 зворот, 58).

Крім того, при відповіді на четверте питання у вищевказаному висновку судової експертизи зазначено, що прибудова, а саме приміщення 1-5 їдальні (використовується як житлова) площею 15,0 кв.м. зазначено як «а/» та визначено вартість будівельних матеріалів витрачених на будівництво прибудови «а/» з урахуванням зносу в сумі 24979 грн. (а.с. 76-77).

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що вищезазначене приміщення (прибудова) 1-5, «а/», «а1» є одне і теж приміщення, яке існувало на час укладення договору дарування. Оскільки на час укладення договору дарування зазначене приміщення площею 15 кв. м. не зазначалось як житлове, то загальна житлова площа будинку становила 36,6 кв.м, а при проведенні експертизи зазначене приміщення вказано як житлове «1-5 їдальня (використовується як житлова) площею 15,0 кв.м.», тому і збільшилась загальна житлова площа будинку до 51,6 кв.м. (36,6+15=51,6).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу, а тому необхідно зменшити розмір компенсації вартості будівельних матеріалів, використаних при будівництві прибудов до вказаного будинку та господарських будівель стягнутої з відповідача на користь позивачки до 17127 грн. (59233грн. 24979 грн.=34254грн. : 2).

Доводи апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції не дав належної оцінки письмовим доказам (накладним), які підтверджують факт дарування ОСОБА_3 його батьком частини будівельних матеріалів, за які оскаржуваним рішенням стягнута компенсація на користь позивачки не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Так, з наданих відповідачем накладних від 18 травня 2003 року, від 17 червня 2003 року, та від 20 травня 2004 року (а.с. 92-94) вбачається, що вони виписані на імя ОСОБА_6, а накладна від 12 березня 2003 року - на імя ОСОБА_7 (а.с. 95), проте відповідачем в порушення ст. 10, 60 ЦПК України не надано належних, допустимих та достовірних доказів того, що зазначені в цих накладних будівельні матеріали були подаровані зазначеними в них особами відповідачу та, що саме вказані в цих накладних будівельні матеріали були використані при будівництві прибудов до будинку та господарських будівель по вул. Ямпільський шлях, 73 в с.Береза Глухівського району.

Отже, в цій частині рішення суду перегляду не підлягає.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає зміні з підстав неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю позивачкою обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та порушення норм матеріального та процесуального права (п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України) з визначенням розміру компенсації вартості будівельних матеріалів, використаних при будівництві прибудов до будинку та господарських будівель по вул. Ямпільський шлях, 73 в с.Береза Глухівського району в сумі 17127 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4

Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно пропорційно задоволеним доводам апеляційної скарги стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 70,40 грн. на відшкодування судового збору за подачу апеляційної скарги..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Змінити рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2015 року в оскаржуваній частині в частині визначення розміру компенсації вартості будівельних матеріалів, використаних при будівництві прибудов до будинку та господарських будівель по вул. Ямпільський шлях, 73 в с.Береза Глухівського району та визначити розмір цієї компенсації в сумі 17127 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 70,40 грн. на відшкодування судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -