Справа № 544/1432/15-ц
пров.№ 2/544/494/2015
Номер рядка звіту 49
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Ралець О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Пирятин Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 08 вересня 2015 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів.

Ухвалою Пирятинського районного суду від 09 вересня 2015 року провадження по справі відкрито та призначено судовий розгляд на 16 вересня 2015 року.

16 вересня 2015 року розгляд справи не проводився у звязку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по іншій справі, розгляд справи відкладено на 10-00год. 05.10.2015 року.

05 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить копія реєстру відправки поштової кореспонденції № Р-1-16.09.2015/178 (а.с.12а). Заяви від позивача про розгляд справи в її відсутність або про повідомлення причин неявки в судове засідання на 05.10.2015р. до суду не надходило.

У звязку з неявкою позивача ОСОБА_1 розгляд справи відкладено на 10-00год. 21.10.2015 року.

21 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.15). Заяви від позивача про розгляд справи в її відсутність або про повідомлення причин неявки в судове засідання на 21.10.2015р. до суду не надходило.

Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявились в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Системний аналіз п.3 частини першої ст.207 ЦПК України та положень ст.169 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/ неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи вище викладене суд вважає, що позивач ОСОБА_1 05 жовтня 2015р. не зявилася в судове засідання без поважних причин, а 21.10.2015 року повторно не зявилася в судове засідання, таким чином втратила інтерес до свого позову, тому приходить до висновку про необхідність залишення її позову без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.77, 169, 207, 209-210, 293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до положень ч.2 ст.207 ЦПК України залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з даним позовом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.В.Нагорна