Справа №468/269/14-ц 03.02.2015 03.02.2015 03.02.2015
Провадження №22-ц/784/351/15 Суддя по першій інстанції - Янчук С.В.
Категорія - 27 Суддя-доповідач апеляційного суду - Шолох З.Л.
Рішення

Іменем України

3 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання - Свіщук О.В.,

за участю представника позивача -Банку - Ремешевського Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2014 року у справі за

позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

У лютому 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) звернулося з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Банк посилався на те, що 17 березня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір (який складається із заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів), за умовами якого відповідачка отримала 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24 % річних на суму залишку заборгованості.

Відповідачка зобов'язалась повернути кредит та сплатити проценти, комісію, штрафи згідно з умовами і правилами надання банківських послуг.

Посилаючись на викладені обставини та неналежне виконання відповідачкою умов кредитного договору, позивач просив стягнути з неї заборгованість, яка утворилася станом на 12 січня 2014 року в сумі 25 615,84 грн., із яких:

· 3 000 - тіло кредиту;

· 13 864,85 грн. проценти за користування кредитом;

· 7 055 грн. - комісія;

· 500 грн. штраф - (фіксована частина)

· 1195,99 грн. - штраф (процентна складова).

Заперечуючи проти позову, відповідачка посилалась на пропуск позивачем трирічного строку позовної давності.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2014 року відмовлено у задоволенні позову Банку.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення районного суду, просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову Банку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі.

Між тим, такий висновок суду не узгоджується з матеріалами справи, які суд з'ясував неповно.

Згідно із вимогами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та відсотки.

За змістом ст. ст. 526, 527, 530, 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений сторонами строк, відповідно до вказівок договору та вимог Цивільного Кодексу, одностороння відмова від виконання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, 17 березня 2008 року між Банком та відповідачкою укладений кредитний договір шляхом приєднання (ст. 634 ЦК України), який складається із заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів.

За умовами цього договору ОСОБА_4 (в наступному змінила прізвище на «Семеліт») у касі банку отримала готівкою кредитні кошти у розмірі 3 000 грн. у вигляді невідновлювальної кредитної лінії за програмою кредитування «CASH- кредит» - «Швидка готівка» строком на 1 рік, зі сплатою процентів за користування кредитом 2 % на місяць та 3,5 % щомісячної комісії, за умови обов'язкового мінімального щомісячного платежу 13 % від суми заборгованості (а.с. 72).

Видача коштів здійснювалася з карткового рахунку («віртуальної картки»), без видачі спеціального платіжного засобу - пластикової картки із зазначенням строку її дії, а користування картковим рахунком могло здійснюватися лише шляхом звернення позичальника до установи банку. Закриття віртуальних карткових рахунків здійснюється на загальних підставах, передбачених п. 20.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного Банку України № 492 від 12 листопада 2003 року.

Із матеріалів справи також вбачається, що станом на момент укладання вказаного кредитного договору діяли Умови та Правила надання банківських послуг, в редакції затвердженій позивачем наказом від 13 вересня 2007 року № СП-2007-299, у тому числі й щодо користування платіжною карткою (а.с. 81- 92), а не Умови та Правила, долучені в додатку до позовної заяви, які були затверджені наказом позивача від 24 травня 2005 року № С-89 (а.с. 4-7, 141-142).

Оскільки відповідачка отримала кредитні кошти готівкою 17 березня 2008 року за програмою кредитування «Швидка готівка», саме в період дії Умов та Правил у редакції, затвердженій наказом від 13 вересня 2007 року № СП-2007-299, що підтверджується копією відповідного наказу, тому відсутні підстави вважати, що вона укладала договір на інших умовах.

Так, пунктом п. 5.12 Правил користування платіжною карткою, у редакції чинній на час укладення сторонами договору, строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагород, неустойки та штрафів збільшено до 5 років. Зазначене узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 259 ЦК України, якою передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Оскільки в заяві позичальника, яка є складовою укладеного договору, позичальник зазначила, що вона ознайомлена та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй у письмовому вигляді (а.с.8).

Отже, строк позовної давності було збільшено до 5 років за угодою сторін договору, укладеною в належній формі.

Пунктом п. 5.3 Правил користування платіжною карткою, у редакції чинній на час укладення сторонами договору, зазначено, що строк та порядок погашення по кредиту по платіжним картам з встановленим мінімальним обов'язковим платежем, зазначеним у пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору, платіж включає плату за користування кредитом, передбаченого Тарифами , та частину заборгованості за кредитом (а.с. 92). Пункт 5.4 Правил застосовується щодо платіжних карток без встановлення обов'язкового мінімального платежу (а.с. 92).

Пунктом 5.10 цих же Правил передбачено, що у разі порушення позичальником строків платежів з будь-якого грошового зобов'язання, передбаченого договором більш, ніж на 30 днів, позичальник має сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. та 5 % від суми позову.

Наказом від 8 жовтня 2007 року запроваджено фінансовий продукт «CASH- кредит», тарифи та умови та умови його оформлення, затверджено Положення про надання цього продукту, відповідно до якого ставка на прострочення складає 180 % (а.с. 74-80).

Як пояснив представник Банку в судовому засіданні, примірник пам'ятки або довідки про умови кредитування по технології «Швидка готівка» з особистим підписом позичальника надати суду не може в зв'язку з неналежним оформленням кредитної справи працівником банку, проте підпис позичальника на заяві свідчить про ознайомлення її з Умовами та Правилами кредитування (а.с. 8).

Свої зобов'язання за договором відповідачка виконувала неналежно.

Згідно із розрахунком Банку (а.с. 9-12) станом на 12 січня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 25 615,84 грн., із яких:

· 3 000 - тіло кредиту;

· 13 864,85 грн. проценти за користування кредитом;

· 7 055 грн. - комісія;

· 500 грн. штраф - (фіксована частина)

· 1 195,99 грн. - штраф (процентна складова).

Між тим, такий розрахунок не узгоджується з фактичними обставинами справи, виходячи з такого.

Матеріалами справи підтверджується, що 18 лютого 2008 року ( за заявою Банку від 17 грудня 2008 року) Баштанським районним судом Миколаївської області видано судовий наказ про стягнення з відповідачки заборгованості за цим же кредитним договором, яка утворилася станом на 6 листопада 2008 року в сумі 3 891,54 грн., із яких: 3 000 грн. - тіло кредиту та 891,54 грн. - проценти за користування кредитом (а.с. 66-70).

Судовий наказ звернуто до примусового виконання 11 червня 2009 року, але не виконано. Постановою державного виконавця відділу ДВС Баштанського районного управління юстиції від 25 квітня 2011 року судовий наказ повернуто Банку на підставі п.2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» за відсутністю у боржника майна на яке за законом можна звернути стягнення.

Крім того, згідно із витягом із особового рахунку позичальника вбачається, що за даним кредитним договором здійснено лише одну виплату на погашення заборгованості - 19 жовтня 2009 року внесено готівкою 400 грн. через касу Баштанського відділення Банку (а.с. 137-140).

За такого, відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 264 ЦК України, мало місце переривання перебігу позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Оскільки звернення Банку до суду із заявою про видачу судового наказу 18 лютого 2008 року, а також здійснення відповідачкою 19 жовтня 2009 року платежу свідчить про переривання перебігу позовної давності, тому позивач не пропустив 5-річний строк позовної давності, узгоджений сторонами, звернувшись до суду у лютому 2014 року.

Однак, до розрахунку заборгованості позивач повторно та безпідставно включив заборгованість за кредитом в сумі 3 891,54 грн., яка утворилася станом на 6 листопада 2008 року, яка вже стягнута за судовим наказом від 18 лютого 2008 року, на повторне стягнення якої позивач не має правових підстав.

Проте, позивач не позбавлений права на стягнення нижчезазначеної заборгованості, а саме:

· 12 973,31 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, яка утворилася після 6 листопада 2008 року (за період з 7 листопада 2008 року і станом на 12 січня 2014 року включно, як заявлено у позові) з урахуванням простроченої процентної ставки;

· 7 055 грн. - комісія за весь період заборгованості;

· 250 грн. - штраф (фіксована частина), що передбачено п. 5.10 Правил (а не 500 грн. як помилково зазначено у позовній заяві).

А всього підлягає стягненню 20 278,31 грн. заборгованості станом на 12 січня 2014 року.

При цьому, колегія не вбачає підстав для стягнення 1 195,99 грн. штрафу (процентна складова), виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

При цьому, розмір штрафу, визначений як процентна складова, відповідно до п. 5.10 Правил (5 % від суми позову), пов'язується не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення понад певний строк), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає самій сутності та правовій природі штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання.

Враховуючи викладене, рішення районного суду підлягає скасуванню на підставі п.1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову Банку.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 17 березня 2008 року станом на 12 січня 2014 року в сумі 20 278,31 грн., із яких:

· 12 973,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 7 листопада 2008 року по 12 січня 2014 року;

· 7 055 грн. - заборгованість по комісії;

· 250 грн. - штраф.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 365,40 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: