Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О, Писаної Т.О.,Мазур Л.М., Юровської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_7 заборгованість за договором позики від 05 вересня 2013 року у розмірі 259 047,72 дол. США, яка станом на день звернення до суду за офіційним курсом НБУ складає 2 641 380,08 грн, проценти за користування грошовими коштами у розмірі 43 961,97 грн, три проценти річних у розмірі 14 580,65 грн і судові витрати, вказуючи на те, що у строк, передбачений договором позики, - до 31 грудня 2013 року відповідач кошти не повернула.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 січня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором позики від 05 вересня 2013 року № 13-1096/КАМ-Ю у розмірі 259 047,72 дол. США, яка станом на день звернення до суду за офіційним курсом НБУ складає 2 641 380,08 грн, проценти за користування грошовими коштами у розмірі 43 961,97 грн, три проценти річних у розмірі 14 580,65 грн та судові витрати у розмірі 3 654,00 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 05 вересня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений договір позики № 13-1096/КАМ-Ю, відповідно до умов якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, встановленому договором, а позичальник зобов'язується повернути їх позикодавцю. Згідно з п. 2.1 договору сума позики становить 259 047,72 дол. США, що станом на 03 вересня 2013 року за комерційним курсом ПАТ «ПУМБ» становить 2 109 943,73 грн.

Відповідно до копії видаткового касового ордера від 05 вересня 2013 року вбачається, що відповідач на підставі договору позики № 13-1096/КАМ-Ю особисто одержала у позивача грошові кошти у розмірі 2 109 943,73 грн, що підтверджується особистим підписом відповідача.

Відповідно до п. 3.1 договору позичальник має повернути позику до 31 грудня 2013 року шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позикодавця та/або готівкою.

Відповідно до погодженого сторонами порядку повернення позики, позичальник має перерахувати 250 тис. дол. США на розрахунковий рахунок позикодавця, а 9 047,72 дол. США - повернути позикодавцю готівкою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідач у встановлений сторонами строк суму позики не повернув, а тому з нього підлягає стягненню заборгованість за цим договором, проценти за користування коштами згідно з ч. 2 ст. 1048 ЦК України та три проценти річних, як це передбачено ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій вказаного висновку дійшли з порушенням вимог норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Разом з тим суд першої інстанції не врахував вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України про те, що обставини на підтвердження укладення договору позики не можуть підтверджуватись копією цього договору, наявного в матеріалах справи, та стягнув з відповідача на користь позивача суму позика за відсутності в матеріалах справи оригіналу позики від 05 вересня 2013 року № 13-1096/КАМ-Ю.

Апеляційний суд всупереч вимогам статей 303, 315 ЦПК України вказані порушення суду першої інстанції не усунув, доводи апеляційної скарги не перевірив, оригінал відповідного договору не витребував та дійшов передчасного висновку про залишення вказаного рішення без змін.

Крім того, суди не звернули увагу на те, що заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_7 просила суд витребувати у ОСОБА_6 оригінал договору позики від 05 вересня 2013 року № 13-1096/КАМ-Ю та призначити технічну експертизу, оскільки стверджувала про внесення позивачем змін до цього договору без погодження з нею, однак суди належним чином не розглянули це клопотання відповідача.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
Г.В. Юровська