У Х В А Л А

іменем україни

04 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області Рижкова Андрія Івановича, заінтересовані особи: начальник відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області Веретельник Жанна Анатоліївна, фермерське господарство «Вікторія», за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 липня 2013 року його зобов'язано повернути фермерському господарству «Вікторія» (далі - ФГ «Вікторія») автомобіль вантажний марки «КАМАЗ» 53212, державний номерний знак НОМЕР_1, та автомобіль вантажний марки «ИФА» 450, державний номерний знак НОМЕР_2. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області (далі - ВДВС Михайлівського РУЮ Запорізької області, державний виконавець), який проводив примусове виконання зазначеного рішення, 28 травня 2014 року ухвалив постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з відсутністю у боржника, тобто у нього, майна, яке підлягає передачі. Посилаючись на те, що державний виконавець не вчинив усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій щодо виконання рішення суду, заявник просив визнати зазначену постанову державного виконавця неправомірною та скасувати її.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 червня 2014 року скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця ВДВС Михайлівського РУЮ Запорізької області Рижкова А.І. задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову зазначеного державного виконавця від 28 травня 2014 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 19 листопада 2013 року Михайлівським районним судом Запорізької області. В іншій частині скарги відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09 жовтня 2014 року ухвалу районного суду скасовано. У задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено. Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, й залишити ухвалу суду першої інстанції в силі.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_3 та визнаючи постанову державного виконавця неправомірною, суд першої інстанції виходив із того, що державний виконавець не вжив всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій щодо виконання рішення суду та встановлення місцезнаходження майна, яке за рішенням суду підлягало поверненню стягувачеві.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця, апеляційний суд виходив із того, що державний виконавець здійснив усі заходи щодо виконання рішення суду, проте без участі боржника це виконання є неможливим, що є підставою для закриття виконавчого провадження.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судами встановлено, що рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 липня 2013 року ОСОБА_3 зобов'язано повернути ФГ «Вікторія» автомобіль вантажний марки «КАМАЗ» 53212, державний номерний знак НОМЕР_1, та автомобіль вантажний марки «ИФА» 450, державний номерний знак НОМЕР_2.

28 травня 2014 року державний виконавець, який проводив примусове виконання зазначеного рішення, виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з відсутністю у боржника майна, що підлягає передачі.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 11 зазначеного Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Апеляційний суд не спростував встановленого судом першої інстанції факту неналежного виконання рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 14 квітня 2014 року, непроведення державним виконавцем усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій щодо розшуку та повернення ФГ «Вікторія» майна, визначеного у судовому рішенні та виконавчому листі.

Так, суд першої інстанції встановив, що державний виконавець не надсилав запитів для встановлення місцезнаходження спірного майна, до суду із заявою про роз'яснення судового рішення не звертався, питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла чи іншого володіння ОСОБА_3 не порушував.

Крім того, апеляційний суд не взяв до уваги акт опису та арешту майна від 18 квітня 2014 року (т. 1 а.с. 14-17), відповідно до якого державний виконавець наклав арешт автомобіль вантажний марки «КАМАЗ» 53212, державний номерний знак НОМЕР_1, та автомобіль вантажний марки «ИФА» 450, державний номерний знак НОМЕР_2, і передав їх на відповідальне зберігання ОСОБА_6

Отже, під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець не в повній мірі виконав вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та не здійснив усіх можливих дій, передбачених цим Законом для реального виконання рішення суду, а, відтак, безпідставно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Такі дії державного виконавця у подальшому можуть привести до пред'явлення вимог до ОСОБА_3 за неповернення майна і ухилення від виконання рішення суду.

Крім того, стягуючи з ОСОБА_3 судовий збір у порядку розподілу судових витрат, апеляційний суд не звернув уваги на те, що згідно вимог Закону України «Про судовий збір» заявник звільнений від сплати судового збору у цій категорії справ.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, проте указаного не врахував апеляційний суд та безпідставно відмовив у задоволенні зазначеної скарги.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 жовтня 2014 року скасувати, ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 25 червня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська