Провадження №2/761/5396/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

17 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарях Іовенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер її батько ОСОБА_2 у віці 73 років. Спадкоємцями в рівних частках спадкового майна померлого є позивач, ОСОБА_3 - дружина та ОСОБА_4 - син. Заповіту спадкодавець не залишив. До спадкового майна належить: 77/100 частин житлового будинку з відповідною частиною будівель та споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1 та 77/100 частин земельної ділянки площею 0,0833 га, кадастровий номер НОМЕР_3 розташованої у АДРЕСА_1, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, автомобіля НОМЕР_1. 31.10.2014 р. між спадкоємцями укладено договір про поділ спадкового майна померлого за яким було виділено у власність з подальшою видачею свідоцтв на спадщину за законом з таким розподілом: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках -автомобіль, позивачу -77/100 частин житлового будинку та 77/100 частин земельної ділянки. 03.02.2015 р. позивач звернулась до Першої Київської державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі вимог чинного законодавства державним нотаріусом було видано документ на право власності на житловий будинок та споруди, що належали на день смерті спадкодавцю та відмовлено у видачі свідоцтва на землю. Нотаріусом зазначено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено, що неможливо, так як згідно до ст.ст. 46,67 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки нотаріусу необхідно надати правовстановлюючий документ про належність померлому зазначеного майна. У свій час земельна ділянка була передана померлому ОСОБА_2 у власність для будівництва житлового будинку і господарських будівель і споруд на підставі рішення Київської міської ради від 12.07.2012 року № 895/8233, але за життя спадкодавець не встиг зареєструвати право власності та не отримав відповідний правовстановлюючий документ. На підтвердження вищенаведеного Головним управлінням Держземагенства у м. Києві на запит нотаріуса було надано відповідь, що документи які посвідчують право власності на земельну ділянку не реєструвались та зазначалось, що відомості про земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 розташованої у АДРЕСА_1 площею 0,0833 га внесені до Державного земельного кадастру. За таких обставин позивач просить суд визнати право власності на 77/100 частин земельної ділянки від площі 0,0833 га, кадастровий номер НОМЕР_3, розташованої за адресою:АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будинків і споруд в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити. Надала згоду на ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив,. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

Представник третьої особи просив суд розглянути справу за його відсутності. Зазначив, що оскільки визнання права власності відноситься до прерогативи суду, покладається на розсуд останнього. Наголосив, що дії нотаріуса відповідають вимогам чинного законодавства, зважаючи на те, що для видачі свідоцтва про власності на спадкове майно спадкоємець має надати правовстановлюючи документи.

Суд, керуючись положеннями ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача та третьої особи на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть, що його видано 29.03.2013 року відділом реєстрації смерті.

Після смерті ОСОБА_2- 77/100 частин житлового будинку з відповідною частиною будівель та споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1, 77/100 частин земельної ділянки від площі 0,0833 га кадастровий номер НОМЕР_3, розташованої за адресою:АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будинків і споруд та автомобіль НОМЕР_1.

31.10.2014 року спадкоємці ОСОБА_2 уклали договір про поділ спадкового майна, який було посвідчено державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Дубенко А.О., реєстровий номер 5-827.

За умовами договору дружині померлого ОСОБА_3 та сину померлого ОСОБА_4 в рівних долях кожному виділяється у власність та будуть видані свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль марки Toyota, модель AURIS, 2007 року випуску , тип легковий хечбек, д/н НОМЕР_2; ОСОБА_1 - дочці померлого: на 77/100 частин житлового будинку з відповідною частиною будівель та споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1, на 77/100 частин земельної ділянки від площі 0,0833 гектарів з адресою кадастровий номер НОМЕР_3, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будинків і споруд.

Як свідчать матеріали справи 03.02.2015 р. ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, що його посвідчено державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Дубенко А.О. на 77/100 частин житлового будинку з відповідною частиною будівель та споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1.

Також встановлено, що 03.02.2015 р. державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Дубенко А.О. винесено постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії, а саме відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 77/100 частин земельної ділянки зважаючи на відсутність правовстановлюючого документу на майно.

Як вбачається з матеріалів справи 12.07.2012 року Київська міська рада відповідно до ст.ст. 81,116,118,121 ЗК України прийняла рішення «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Шевченківському районі м. Києва» яким передано громадянам у приватну власність земельні ділянки, зокрема, ОСОБА_2 77/100 від 0,08 га по АДРЕСА_1.

Також, і це підтверджується матеріалами справи, для оформлення ОСОБА_2 державного акту на право власності на земельну ділянку розроблено технічну документацію із землеустрою.

За приписами ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

В свою чергу за положеннями ст. 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно здійснюється на підставі положень Закону України«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності на земельну ділянку, відповідно до ст. 1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших споруд та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, згідно до положень ст. 125 ЦК України.

Зважаючи на вимоги чинного законодавства України та обставини справи суд приходить до висновку, що до ОСОБА_1 переходять права щодо земельної ділянки, які мав спадкодавець на момент смерті.

За приписами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

Разом з тим, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні вимог щодо визнання права власності на земельну ділянку, оскільки відсутні достовірності відомості щодо оспорювання, не визнання або порушення права позивача та зважаючи на відсутність обов'язку суду перебирати на себе функції реєструючи органів.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 15,1218,1225 ЦК України, ст.ст. 125,126 Земельним кодексом України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя