У Х В А Л А

24 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Сеніна Ю.Л., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 28 жовтня 2014 року, ухвали колегії суддів судової палати Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спільної сумісної власності подружжя та поділ майна,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 5 серпня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 28 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про задоволення позову.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 1 січня 2004 року по 11 серпня 2006 року.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_4: земельну ділянку загальною площею 0,217 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована по АДРЕСА_1; автомобіль SsangYong Rexton, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину вказаної земельної ділянки, залишивши у власності ОСОБА_4 іншу Ѕ частину зазначеної земельної ділянки. Залишено в особистій приватній власності ОСОБА_4 указаний автомобіль. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості Ѕ частини зазначеного автомобіля, у розмірі 58 285 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду Київської області від 28 жовтня 2014 року, ухвали колегії суддів судової палати Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року і передачу справи на розгляд до суду відповідної інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частин четвертої та п'ятої статті 71 СК України;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права,' а саме частин четвертої та пятої статті 71 СК України, статті 365 ЦК України. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843047/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року та 12 серпня 2015 року, постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 травня 2013 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що позивачем доведено, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Відтак майно, придбане ними в період такого проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року та 12 серпня 2015 року, що надані заявником як приклади, якими судові рішення судів попередніх інстанцій скасовані, а справи передані на новий розгляд, не містять правової позиції щодо спірних правовідносин, а вказують на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

Порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 травня 2013 року відмовлено в задоволенні заяви заявника про перегляд судового рішення суду касаційної інстанції, оскільки наведені заявником судові рішення не є прикладам неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Таким чином, порівняння змісту постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 травня 2013 року зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спільної сумісної власності подружжя та поділ майна за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 28 жовтня 2014 року, ухвали колегії суддів судової палати Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк Ю.Л. Сенін