Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 242/4125/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Черков В.Г.
Номер провадження 22-ц/778/2002/15 Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

ОСОБА_1

ОСОБА_2,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» Відділення «Дніпропетровське регіональне управління» АТ «Родовід банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2014 року ПАТ «Родовід Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 26 червня 2007 року між позивачем та ВАТ «Родовід Банк» було укладено кредитний договір № Д002/АА-266.07.2

17.06.2009 р. назву Банку офіційно змінено на ПАТ «Родовід Банк».

Відповідно до умов кредитного договору банк взяв на себе зобов'язання відкрити відповідачу відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 24 836, 66 доларів США терміном по 25.06.2014 р. включно.

Банк в повному обсязі виконав свої обов'язки перед відповідачем. Кредит був виданий за умови сплати відповідачем банку процентів за користування грошовими коштами в розмірі 12, 5 % річних.

Відповідно до пп.3.1-3.3 Кредитного договору, позичальник взяв на себе обов'язок: починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 296 доларів США на рахунок, вказаний у п.1.3 кредитного договору, шляхом внесення готівкою чи перерахуванням зі свого поточного рахунку; повернути одержаний кредит не пізніше 25.06.2014 p.; сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 25.06.2014 р. або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом.

Всупереч умов п.п.3.1-3.3 кредитного договору, відповідач не виконав зобов'язання щодо повернення в повному обсязі кредитних коштів в сумі 7 620, 24 доларів США; сплати процентів в сумі 1 336, 71 доларів США. Таким чином, загальний розмір грошових вимог Банку, які виникли на підставі кредитного договору, станом на 09 жовтня 2014 року складає 8 956, 95 доларів США та 54 630, 44 грн., зокрема: заборгованість за кредитом 7 620, 24 доларів США; заборгованість по сплаті процентів 1 336, 71 доларів США; пеня, нарахована згідно умов кредитного договору - пеня за прострочку виконання грошових зобов'язань 48 776, 63 грн., з яких:пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 41 789, 38 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів по кредиту 6 987, 25 грн.; відповідальність за порушення грошового зобов'язання, згідно ч.2 ст.625 ЦК України 5 853, 82 грн., зокрема: 3 % річних від суми простроченого кредиту 5 015, 35 грн.; 3 % річних від суми прострочених процентів по кредиту - 838, 47 грн. Просив суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № Д002/АА-266.07.2 від 26.06.2007 р. в зазначеному розмірі, а також судовий збір у розмірі 1 796, 31 грн.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 15 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № Д002/АА-266.07.2 від 26.06.2007 р. в загальній сумі 8 956 доларів США 95 цента.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» судовий збір в сумі 1 796, 31 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Родовід Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення в частині стягнення з відповідача пені за прострочку виконання грошового зобов'язання та відповідальності за порушення грошового зобов'язання згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, а саме стягнути: пеню за прострочку виконання грошових зобов'язань - 48 776, 63 грн., відповідальність за порушення грошового зобов'язання, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України - 5 853, 82 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Відповідно до розпорядження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначена апеляційному суду Запорізької області.

В засідання судової колегії відповідач ОСОБА_3 вдруге не з»явився.Про час і місце розгляду справи повідомлений в пресі- газета «Урядовий кур»єр»№102 від 10.06.2015року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Родовід Банк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановлене рішення суду не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом вимог ст.ст. 1048, 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або законом, а позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строки,встановлені договором.

Судом першої інстанції правильно встановлено і з матеріалів справи вбачається те, що 26 червня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» і відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № Д002/АА-266.07.2.

Відповідно до умов договору банк взяв на себе зобов'язання відкрити відповідачу відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 24 836, 66 доларів США терміном до 25 червня 2014 року включно за сплатою 12, 5 % річних.

Відповідно до пп. 3.1-3.3 Кредитного договору, позичальник взяв на себе обов'язок: починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 296 доларів США на рахунок, вказаний у п.1.3 кредитного договору, шляхом внесення готівкою чи перерахуванням зі свого поточного рахунку; повернути одержаний кредит не пізніше 25 червня 2014 pоку; сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 25 червня 2014 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом.

З матеріалів справи вбачається і відповідачем ОСОБА_3 не оспорювалось, що він в односторонньому порядку припинив здійснювати виплати за кредитним договором. Станом на 09 жовтня 2014 року утворилась заборгованість за договором, яка склала: заборгованість за кредитом 7620, 24 доларів США; заборгованість по сплаті процентів 1336, 71 доларів США; пеня, нарахована згідно умов кредитного договору - пеня за прострочку виконання грошових зобов'язань 48 776, 63 грн., з яких: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 41 789, 38 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів по кредиту 6 987, 25 грн.; відповідальність за порушення грошового зобов'язання, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України 5 853, 82 грн., зокрема: 3 % річних від суми простроченого кредиту 5 015, 35 грн.; 3 % річних від суми прострочених процентів по кредиту - 838, 47 грн.

Сума кредиту була видана відповідачу 26.06.2007р.,що підтверджено його заявою з підписом про одержання кредиту в сумі 24836,66 доларів США в еквіваленті 125425,13 гр.,проте згідно розрахунку позивача станом на 09.10.2014року заборгованість за кредитом склала 8956,95 доларів США по тілу кредиту,1336,71 доларів США- заборгованість по сплаті процентів,пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань- 48776гр.63коп.

Згідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

З урахуванням встановлених обстави справи, а саме того, що відповідач ОСОБА_3 не виконує свої зобовязання за кредитним договором, має заборгованість за кредитом, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 7620, 24 доларів США та заборгованості по сплаті процентів в сумі 1336, 71 доларів США, а разом 8956, 95 доларів США, на підставі наведених вимог закону.В цій частині рішення суду не оскаржується і не переглядається судовою колегією у відповідності до ст..303 ч.1 ЦПК України.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми пені, суд першої інстанції порушив вимоги матеріального закону, не застосував закон, який підлягав застосуванню, не надав належної оцінки доказам у справі, внаслідок чого неправильно вирішив спір, постановив в цій частині незаконне і необґрунтоване рішення.

Згідно до вимог п3)ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом,зокрема,сплата неустойки.

Згідно до вимог ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно,які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання.

Згідно до ч2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума,її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 3.9 укладеного сторонами кредитного договору передбачено ,що за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів боржник зобов»язаний сплачувати банку пеню у розмірі подвійної процентної ставки,встановленої п.1.5 договору від суми простроченого платежу.

Із матеріалів справи видно, що банк звернувся до суду з даним позовом 19 грудня 2014 року, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції Селидівського міського суду Донецької області № 8520 від 19 грудня 2014 року (а.с. 1).

Із позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» вбачається, що неустойку з відповідача ОСОБА_3 позивач просить стягнути за період з 13 травня 2008 року до 09 жовтня 2014 року. (а.с. 25-26).

Згідно до вимог ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За вимогами ч.3,ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі,зробленої до винесення ним рішення.Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Із матеріалів справи вбачається,що спір розглянутий судом у відсутність відповідача,який не був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому судова колегія вважає,що відповідач був позбавлений можливості заявити клопотання про застосування судом спеціальної позовної давності у даному спорі .З урахуванням цих обставин і того,що відповідач є слабкішою стороною у договорі з банком,судова колегія вважає правильним застосувати у даному спорі положення закону щодо спеціального строку позовної давності,передбаченого ч.2 ст.258 ЦК України.

Суд першої інстанції,розглядаючи даний спір помилково не застосував зазначені вимоги закону.

З урахуванням вимог ст..611,ч. 2 ст. 258 ЦК України визначення строку позовної давності за позовом про стягнення неустойки у даній справі належить враховувати,виходячи із того,що позивачем не пропущена позовна давність у період з 19 грудня 2013 року і до часу звернення з позовом до суду 19 грудня 2014 року.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Тому,виходячи із меж позовних вимог,за якими позов пред»явлений станом до 09 жовтня 2014 року(а.с.25-26),періодом нарахування неустойки є: 19 грудня 2013р.- 09 жовтня 2014р., однак відповідно до вимог ст. 2 Закону України № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р. на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Таким чином, виходячи із меж заявлених позовних вимог і апеляційної скарги , строку позовної давності передбаченого ч.2 ст.258 ЦК України та Закону України № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, до стягнення підлягає сума неустойки за розрахунковий період, передбачений графіком, з 11 грудня 2013 року по 12 березня 2014 рік, а саме щодо пені з простроченої суми тіла кредиту: 110, 52 доларів США + 116, 93 доларів США + 115, 38 доларів США + 125, 56 доларів США = 468, 39 доларів США в еквіваленті національної валюти за офіційним курсом Національного Банку України на час розгляду справи судом,а також щодо пені з прострочених процентів: 16,91 +18,63+19,03+21,19 доларів США = 75,76 доларів США проте суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України, не взявши до уваги зазначені обставини ,не надавши належної оцінки доказам у справі, не застосував ст..ч. 2 ст. 258 ЦК України та не стягнув суму пені, нараховану за зазначений період часу.

З огляду на зазначене, судова колегія приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині вимог про стягнення пені з постановленням нового рішення, яким позовні вимоги банку про стягнення пені з відповідача належить задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_3 пеню в еквіваленті національної валюти за офіційним курсом НБУ на час розгляду справи в сумі 9838гр.63 коп.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення трьох процентів річних від простроченої суми, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, є неспроможними, оскільки кредитний договір укладений у іноземній валюті-доларах США - і сторонами у кредитному договорі передбачені всі умови і наслідки невиконання зобов»язань сторін,що не потребує додаткового застосування наслідків невиконання грошового зобов»язання,передбачених ст.625 ЦК України у вигляді 3% річних і інфляційних втрат,яка застосовується у грошових зобов»язаннях у національній валюті.

Інші доводи є неспроможними і не спростовують висновків суду щодо наявності і характеру правовідносин між сторонами і інших суттєвих для справи обставин,які впливають на висновки суду.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Селидівського міського суду Запорізької області від 15 січня 2015 року у цій справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» суму пені в розмірі 468, 39 доларів США ,що в еквіваленті національної валюти України дорівнює 9838гр.63 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» судові витрати у справі в сумі 630гр.00коп.

В іншій оскаржуваній частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: