Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2015 р. Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Хоменка О.А.

при секретарі - Чепурко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Лохвицького районного суду із позовною заявою прохаючи стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму вкладу 35000 грн., пеню 112,19 грн., інфляційні витрати 4900 грн., моральну школу 5000 грн., а всього 45012,19 грн.

До судового розгляду позивач у відповідності до вимог ст. 31 ЦПК України збільшив позо-вні вимоги. Позивач в остаточній редакції своєї позовної заяви просив суд стягнути із відповідача суму вкладу 35000 грн., відсотки за прострочені дні повернення вкладу 1318 грн., пеню ( 3% річ-них ) 206 грн., інфляційні витрати 10486 грн., моральну школу 5000 грн., а всього 52010 грн.

В судове засідання позивач не з`явився, надіславши до суду заяву про слухання справи без його участі та без фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримує. Представник відпові-дача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та міс-це розгляду справи.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікова-ною Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, ви-сунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основних свобод людини є складовою части-ною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, що у відділенні № 26 (з березня 2015р. перенумероване на № 185) Філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ «Банку «Фінанси та Кредит» позивач уклав із відповідачем договір про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в національній валюті № 331832/174207/7-14 від 03.09.2014 року.

Відповідно до п. 1 даного договору, його предметом є розміщення в Банку строкового бан-ківського вкладу фізичної особи з виплатою відсотків зі спливом кожного місячного розрахунко-вого періоду. Для обліку вкладу банком на ім'я позивача відкрито вкладний рахунок № 2630.6.067707.002.

Відповідно до договору від 03.09.2014р. позивачем було здійснено вклад в національній ва-люті на вкладний рахунок № 2630.6.067707.002 у сумі 35000 грн.

Днем повернення вкладу зазначено 03.04.2015р. Виплата відсотків визначена за ставкою, що = 25,00% річних і здійснювалася згідно з умовами договору. Станом на 01.07.2015 року вказана сума позивачу не виплачена.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це ко-шти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства Ук-раїни та умов договору.

Відповідно до п. 3.3 Положення «Про порядок здійснення банками України вкладних (де-позитних) операцій з юридичними і фізичними особами», яке затверджено постановою правління Національного банку України за № 516 від 03.12.2003р., банки повертають вклади ( депозити ) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу ( депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу ( депозиту ) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені догово-ром.

Частиною 1 статті 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу ( депозиту ) одна сторона ( банк ), що прийняла від другої сторони ( вкладника ) або для неї грошо-ву суму ( вклад ), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу ( вклад на вимогу ) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку ( строковий вклад ). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

Стаття 1074 ЦК України закріпила, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання гро-шовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією ( відмиван-ням ) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених зако-ном.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1060 ЦК України банк зобов'язаний видати вклад або його час-тину на першу вимогу вкладника.

Суд відмічає, що в статті 625 ЦК України вказано, що боржник не звільняється від відпові-дальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив ви-конання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з ураху-ванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі не-правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за ная-вності її вини.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування мораль-

ної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Встановлені в ході судового засідання фактичні обставини та системний аналіз вищезазна-чених норм діючого законодавства дає суду підстави вважати позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню.

Суд вважає, що грошовий вклад позивача в сумі 35000 грн. підлягає стягненню із відповідача в повному обємі.

Суд визнає доводи ОСОБА_1 про стягнення із банку відсотки в сумі 1318 грн. із розрахунку процентної ставки 25,00% річних за період з 04.04.2015р. по 28.05.2015р., тобто за час після закінчення депозитного договору, не ґрунтуються на договорі банківського вкладу, укладе-ного між сторонами та вимогах діючого законодавства.

Суд погоджується із позивачем щодо правомірності стягнення із ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» трьох відсотків річних від простроченої суми 35000 грн., яка складає 158, 22 грн.

(35000 грн. * 3 * 55 ) : 365 : 100 = 158, 22 грн. Суд також вважає, що ОСОБА_1 має право на відшкодування за рахунок відповідача додаткових сум з врахуванням встановленого індексу інфляції за 27 днів квітня поточного року, оскільки вказаний індекс за цей місяць визначено в

114 %. Зазначена сума становить 4410,00 грн. (35000 грн. * 114%) : 100 = (39900 грн. 35000 грн.) = (4999 грн. : 30 днів) * 27 днів = 4410,00 грн. При цьому суд визнає неправомірним стягнення додаткових сум з врахуванням встановленого індексу інфляції на квітень місяць протягом травня 2015р. Індекс інфляції на травень поточного року станом на день розгляду даної цивільної справи ще не був визначений.

Керуючись вимогами ст. 23 ЦК України та положеннями постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995р. № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немай-нової ) шкоди » з врахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страж-дань ОСОБА_1, ступеня вини відповідача, діяннями якого завдано позивачу моральної шко-ди, вимог розумності і справедливості, суд визнає, що позовна вимога позивача щодо стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 1000 грн.

При таких обставинах суд вважає за розумне стягнути із ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 40568,22 грн. (35000 грн. + 158,22 грн. + 4410,00 грн. = 39568,22 грн.) та 1000 грн. моральної шкоди, а всього 40568, 22 грн.

Суд фіксує, що відповідно до умов депозитного договору, а також п. п. 3, 19 ст. 1 Закону України « Про захист прав споживачів », відповідач є виконавцем обумовлених ним послуг, а по-зивач споживачем, тому захист прав позивача, як споживача, регламентовано Законом України « Про захист прав споживачів » та відповідними нормами ЦК України.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір », а також ч. 3 ст. 22 Закону України « Про захист прав споживачів » споживачі за позовами до суду щодо захисту їх прав звільняється від сплати судового збору.

Частиною 3 статті 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвале-но рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави про-порційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Суд приходить до висновку, оскільки позивач при подачі позову до суду, звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято частково на її користь, тому судовий збір відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно до задово-леної на користь позивача частини вимог.

Задовольняючи позовну вимогу ОСОБА_1 щодо часткового стягнення з відповідача

40568,22 грн., суд враховує, що це складає 78,00% від зазначеної ціни позову (52010,00 грн.) і пропорційно до вказаного відсотку належить стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в дохід держави 405,68 грн. судових витрат.

На підставі вищенаведеного та керуючись вимогами Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 55 Конституції України, ст. ст. 23, 526, 530, 625, 1058, 1060, 1074, 1167 ЦК Ук-раїни, Законом України « Про захист прав споживачів », постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995р. № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди », 10, 11, 15, 61, 79-89, 123,130, 209, 212-216, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ( м. Київ, вул. Артема, 60 ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_1) Полтавської області 40568,22 грн.

Стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 405,68 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошен-ня. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголо-шення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.А. Хоменко

Згідно: голова суду ОСОБА_2

ст. секретар Л.Г. Несмирна

Рішення набрало законної сили «_____» _________________2015 року

Оригінал рішення знаходиться в Лохвицькому районному суді у справі № ____________