Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2015 Справа №607/21750/13-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

при секретарі Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по відсотках та пені за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія Вектор плюс» звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором по відсотках та пені, посилаючись на те, що 11 жовтня 2007 року ОСОБА_2 та ПАТ «Сведбанк» уклали кредитний договір №1901/1007/71-269, відповідно до умов якого, зазначений банк надав відповідачу кредит в розмірі 78 000 доларів США, у свою чергу ОСОБА_2 в порядку та на умовах визначених кредитним договором зобов»язувалась повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші платежі у строки та на умовах визначених у ньому. 28 листопда 2012 року ПАТ «Омега Банк» відступило ТзОВ «Факторингова компанія Вектор плюс» відповідно до договору факторингу №15 свої права вимоги за зобов»язаннями відповідача по кредитному договору. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13.08.2009 року у цивільній справі за позовом ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості вирішено, стягнути на користь ВАТ «Сведбанк» заборгованість по укладеному кредитному договору від 11.10.2007 року у розмірі 81517,50 доларів США, що еквівалентно 621 042,59 гривень. Тому, враховуючи наведені обставини, позивач вважає, що слід стягнути із відповідача заборгованість по відсотках та нарахованої пені після ухваленого судового рішення, тобто за період з 13.08.2009 по 11.11.2013 року у розмірі 85 538,85 доларів США, що еквівалентно 683 375,52 гривні, а саме: 32674,30 доларів США, що еквівалентно 261067,66 гривень заборгованість за відсотками; 52864,55 доларів США, що еквівалентно 422307,86 гривень заборгованість по пені.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів, викладених у позовній заяві, та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, вважає їх безпідставними, у задоволенні їх просить відмовити. Свою відмову мотивує тим, що позивач неправомірно просить стягнути відсотки та нараховану пеню відповідачу у доларах США, оскільки у вказаної фінансової установи відсутня банківська ліцензія на право здійснення операцій з валютою в Україні. Крім цього, зазначив, що позивачем не надано доказів, які підтверджують його позовні вимоги, а також те, що пеню нараховано із пропуском строку позовної давності.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив

11 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС - Комерцбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1901/1007/71-269, відповідно до п.1.1 якого банк зобов»язується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 78 000 доларів США на строк з 11 жовтня 2007 року по 11 жовтня 2037 року на умовах передбачених у договорі, а позичальник зобов»язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов»язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9 відсотків річних за весь строк фактичного користування кредитом. Пунктом 8.1 зазначеного договору сторони передбачили, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та строків сплати процентів за користування кредитом, Позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості.

ВАТ «Сведбанк» є правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк».

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13 серпня 2009 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі за позовом ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_2, вирішено стягнути із ОСОБА_2 в користь ВАТ «Сведбанк» заборгованість по кредитному договорі в розмірі 81517,50 доларів США, що еквівалентно 621042,59 гривень, а також судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Відповідно до договору факторингу №15 від 28 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС Комерцбанк» та ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», банк відповідно до умов даного Договору відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених із боржниками зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимоги якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. Відповідно до представленого позивачем копії витягу з реєстру заборгованостей боржників №1-Б від 28 листопада 2012 року, у ньому під порядковим номером 1021 зазначено ОСОБА_2, у якому зазначено заборгованість по тілу кредиту станом на 28.11.2012 року 75596 доларів США, заборгованість по процентах станом на 28.11.2012 року 38028,20 доларів США, заборгованість по пені станом на 28.11.2012 року 53456,25 доларів США, загальна сума боргу, що відступається складає 167080,45 доларів США.

Як вбачається із договору від 28 листопада 2012 року про відступлення прав за іпотечними договорами, укладеного між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником акціонерного банку «ТАС-Комерцбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», уклали вказаний договір відповідно до якого, первісний іпотеко держатель відступає новому іпотеко держателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у додатку №1 до цього договору.

Згідно із копії повідомлення ПАТ «Сведбанк» від 14 грудня 2012 року №0031611 адресованого ОСОБА_2, ПАТ «Сведбанк» повідомило про те, що право вимоги її заборгованості включаючи суми кредиту, проценти нараховані банком за користування кредитом, комісії, штрафні санкції та інші можливі платежі по кредитному договору №1901/1007/71-269 від 11.10.2007 року відступлене ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», а також зазначено про суму заборгованості станом на 28 листопада 2012 року.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Суд вважає, що представлене позивачем повідомлення банку про відступлення прав вимоги заборгованості за кредитним договором від 14 грудня 2012 року №0031611 адресованого ОСОБА_2 (Т1 а. с.18) не містить інформації про укладення між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ «Факторингова компанія Вектор Плюс» договору факторингу. Також, позивачем не надано суду даних про отримання відповідачем повідомлення про заміну кредитора.

Вказана обставина має значення для вирішення справи, оскільки між правовими інститутами відступлення права вимоги (цесії) та факторингом є відмінності.

Так, цесія це сам факт заміни особи в зобов'язанні, що складається в силу укладення відповідної угоди купівлі-продажу, міни чи дарування прав, що випливають із зобов'язання.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України).

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 1082 ЦК України боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до фінансових послуг належить операції з факторингу.

Статтею 21 вказаного Закону встановлено, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється щодо ринків фінансових послуг - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг).

Згідно з п. 13 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року № 1070/2011, Нацкомфінпослуг у межах своїх повноважень на основі та на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає розпорядження, організовує і контролює їх виконання.

Позивачем суду не представлено доказів, які підтверджують наявність прав у нього на придбання права відступної вимоги до фізичних осіб не суб»єктів господарювання.

Також, з наданих позивачем суду документів не вбачається, яка саме заборгованість ОСОБА_2 в розумінні договору факторингу, була передана банком ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс", оскільки доказів щодо цього позивач не надав, у тому числі, первинні бухгалтерські документи (оригінали договору, додаткових угод до договору, платіжні доручення, меморіальні ордери, заяви на видачу готівки, виписку по особовому рахунку, тощо).

Крім цього, позивачем не представлено суду доказів, які підтверджують повноваження ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» на проводення операції, (у тому числі здійснювати нарахування відповідачу відсотків та пені згідно укладеного кредитного договору) у іноземній валюті - доларах США.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по відсотках та пені за кредитним договором не підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 10, 60, ч.1 ст.88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 512, 514, 516, 517 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по відсотках та пені за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан