Києво-Святошинський районний суд Київської області
18.02.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Дубас Т.В.
при секретарі Дідур М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування, завданих збитків та моральної шкоди, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що 21 квітня 2014 року о 16 год.00 хв. на 25 км автодороги Київ-Чоп, стався страховий випадок, а саме дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю клієнта НАСК «ОРАНТА», ОСОБА_2 водія транспортного засобу марки «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_2 (поліс цивільної відповідальності № АС 5636295 від 29.07.2013 року) та позивачем (транспортний засіб марки «Кіа Черато» д.н.з. № НОМЕР_1).
Згідно Довідки відділу ДАІ по обслуговуванню Києво-Святошинського району транспортний засіб марки «Кіа Черато» д.н.з. № НОМЕР_1, отримав значні механічні пошкодження.
Відповідно до вимог пункту 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 23 квітня 2014 року позивач звернувся до страхової компанії «Провідна», клієтом якої являвся на той час, та НАСК «Оранта» про настання страхового випадку та надав згідно переліку всі необхідні на той час документи.
27 травня 2014 року Солом'янський районний суд м. Києва визнав винним у ДТП ОСОБА_2 - клієнта НАСК «ОРАНТА» у якого є поліс цивільної відповідальності № АС 5636295 від 29.07.2013 року.
Для огляду та оцінки рівня пошкодження автомобіля за його місцем знаходженням, був здійснений виїзд інспектора HACK «Оранта». Однак про результати такого огляду та оцінки рівня страхового відшкодування - позивачу повідомлено не було.
На час ДТП цивільно-правова відповідальність винного в ДТП була застрахована у ВАТ «HACK «Оранта» за полісом цивільної відповідальності № АС 5636295 від 29.07.2013 року.
У зв'язку з цим позивач своєчасно, на підставі полісу, виданого Страховиком HACK «Оранта», як потерпілий 11 червня 2014 року звернувся до HACK «Оранта» із заявою про відшкодування завданих збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в межах страхової суми у порядку і на умовах, передбачених Договором страхування та законодавством України у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яку в HACK «Оранта» прийняли, що підтверджується штампом на копії постанови суду та повідомили, що розмір страхового відшкодування буде повідомлено через 11 днів.
Наприкінці червня представники HACK «Оранта» зателефонували позивачу і повідомили, що сума його страхового відшкодування складає 27 554,50 грн. та яка підлягає виплаті до 11 вересня 2014 року.
Повний ремонт мого автомобіля було здійснено позивачем своїми силами та коштами. Витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом мого автомобіля підтверджуються рахунком-фактурою № 1467 від 01.07.2014 (копія додається) та квитанцією про оплату які складають 30 225,00 грн.
На неодноразові телефонні дзвінки та відвідування, в HACK «Оранта» повідомляли, шо сума страхового відшкодування складає 27 554,50 гри., а документи знаходяться в бухгалтерії.
Станом на 6 грудня 2014 року Страховик HACK «Оранта» порушуючи вимоги Закону в частині дотримання строків виплат, не здійснив виплату страхового відшкодування по Страховій справі № 3624, чим грубо порушив вимоги чинного законодавства України.
Тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь 30 225,00 грн. страхового відшкодування, пеню, інфляційні витрати та 3 % річних в розмірі 3 676,61 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 389,02 грн.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
За згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Стаття 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів невстановлений договором або законом.
Згідно ст. 992 ЦК у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Оскільки HACK «Оранта» не виплатила мені страхове відшкодування у строки, визначені нормами матеріального права, я маю право на отримання компенсації, яка передбачена зазначеною нормою.
Як встановлено в судовому засіданні, 21 квітня 2014 року о 16 год.00 хв. на 25 км автодороги Київ-Чоп, стався страховий випадок, а саме дорожньо-транспортна пригода за участю клієнта НАСК «ОРАНТА», ОСОБА_2 водія транспортного засобу марки «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_2 та позивачем ОСОБА_1, який керував транспортним засобом автомобілем марки «Кіа Черато» д.н.з. НОМЕР_1.
Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 27.05.2014 р. винним у скоєнні даного ДТП було визнано ОСОБА_2
На час ДТП цивільно-правова відповідальність винного в ДТП була застрахована у ВАТ «HACK «Оранта» за полісом цивільної відповідальності № АС 5636295 від 29.07.2013 року.
Позивач як потерпілий 11 червня 2014 року звернувся до HACK «Оранта» із заявою про відшкодування завданих збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в межах страхової суми у порядку і на умовах, передбачених Договором страхування.
Однак у строк визначеної ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплату страхового відшкодування відповідачем здійснено не було.
Ремонт автомобіля було здійснено позивачем за власний кошт, що підтверджується рахунком-фактурою та актом виконаних робіт № 1467 від 01.07.2014 р. та квитанцією про оплату ремонту автомобіля які складають 30 225,00 грн.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та не здійснено у відповідні строки та в розмірі визначеному законом, виплату страхового відшкодування позивача, а тому витрати які поніс позивач у зв'язку з самостійним здійсненням ремонту власного автомобіля в розмірі 30 225,00 грн., а також пеня, інфляційні витрати та 3 % річних в розмірі 3 676,61 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Оцінюючи докази, які були надані позивачем на підставу своїх вимоги, суд не знаходиться обґрунтованими вимог щодо стягнення з відповідача компенсації за моральну шкоду нанесену позивачу, оскільки ним не надано доказів в чому саме полягали його моральні страждання, а також не доведено причинно-наслідковий зв'язок між не виплатою страхового відшкодування та погіршенням самопочуття позивача. А тому суд відмовляє в частині вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.
В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, суд покладає пропорційно на відповідача відповідно до задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст.ст. 15, 16, 22, 23, 625, 979, 992, 1187 Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов задоволити частково.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Дубас