№ 336/4604/15-ц
Пр. № 2/336/2311/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Жупанової І.Б., при секретарі Брагіній І.В., з участю представника позивача за довіреністю Герасименко О.В., відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому пояснив, що 30.07.2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 10/2007/1491Фжк, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 17358,00 доларів США на придбання нерухомого майна - житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Актюбінська, буд. 40, строком до 20.07.2037 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,99 % річних. Повернення кредиту здійснюється шляхом внесення чергового мінімального платежу в розмірі 193,83 доларів США до 20 числа поточного місяця.

В якості забезпечення виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, інших платежів, передбачених договором, а також можливих штрафних санкцій, між позичальником та банком був укладений договір іпотеки № 10/2007/1491Фжк від 30.07.2007 року, предметом якого є нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Актюбінська, буд. 40.

Позивач, як кредитодавець, повністю виконав свій обов'язок, передбачений договором.

Позичальник не виконує своїх обов'язків по погашенню кредиту та відсотків, у зв'язку з чим в нього станом на 04.06.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 64926,68 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 04.06.2015 року становить 1 363 847,31 грн.

Представник ПАТ КБ «Надра» за довіреністю Герасименко О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, не заперечуючи проти того, що ним неналежним чином виконувались умови договору, несвоєчасно та у неповному обсязі здійснювались платежі, але вважає, що, оскільки ним брався кредит до 2037 року, вимагати дострокове його погашення позивач не має право, бо він не з власної волі не може виконувати зобов'язання перед банком в зв'язку зі зміною своєї платоспроможності, інфляцією в державі, ажде він ніколи не зможе платити такі непідйомні для нього платежі боргу. На теперішній час він має скрутне матеріальне становище, дружина не працює, доглядає їх дитинудвох років, він постійно шукає роботу, на данний час не працює, просить в позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та обґрунтований письмовими доказами, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 30.07.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 10/2007/1491Фжк від 30.07.2007 року, згідно розділу 1 якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти на споживчі цілі у сумі 17358,00 дол. США в порядку і на умовах визначених цим договором, строком до 20.07.2037 року.

Розділом 3 кредитного договору передбачено, що позичальник повертає кредит та сплачує банку платежі шляхом здійснення перерахування на рахунок мінімально необхідного платежу у валюті кредиту, щомісячна сума якого складає 193,83 дол. США, який позичальник вносить щомісячно до 20 числа поточного місяця. Якщо на протязі дії цього договору позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс черговий мінімально необхідний платіж та/чи інші платежі, передбачені цим договором, то банк приймає виконання позичальником своїх зобов'язань по цьому договору в наступному порядку: плата за управлінням кредитом, прострочені відсотки за користування кредитом, відсотки за користування кредитними коштами, пені та штрафи, прострочена сума кредиту, сума кредиту.

п. 4.2.4 кредитного договору передбачене право Банку вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п. 3.3.3 Договору.

Згідно розділу 5 даного договору у разі прострочення позичальником строку сплати необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 3.3.3 цього договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.2.3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1 % (один) відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % (десять) відсотків ввід суми кредиту, визначеної у п. 1.1 цього договору.

Відповідно п. 2.1 кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, позичальник (майновий поручитель) укладає з банком договір іпотеки: житловий будинок, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Актюбінська, буд. 40, загальною площею 33,6 кв. м. в день укладання цього договору.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав: відкрив всі необхідні рахунки обліку на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності, здійснив видачу кредитних коштів.

В зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, а саме несплати суми основного боргу та відсотків за користування кредитом, станом на 04.06.2015 року загальна заборгованість позичальника за кредитним договором № 10/2007/1491Фжк від 30.07.2007 року становить 64 926,68 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 04.06.2015 року становить 1 363 847,31 грн., яка складається з:

-16 663,19 дол. США, що в еквіваленті становить 350 026,32 грн. - заборгованість за кредитом,

-11 161, 31 дол. США, що в еквіваленті становить 234 454,04 грн. - заборгованість по сплаті відсотків,

-37 102,18 дол. США, що в еквіваленті становить 779 366,95 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту.

Ці сумми підлягають сплаті відповідачем, виходячи з приписів норм права, що регулюють правовідносини між ним і позивачем.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У справі, яка є предметом перегляду, у мотивувальній частині рішення наведені розрахунки заборгованості за кредитним договором із переведенням іноземної валюти в українську за курсом, установленим НБУ на час виникнення заборгованості.

Вищевикладене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до Постанови Пленуму № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

Суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру пені, нарахованої позивачем, враховуючи заяву відповідача про відмову в позові вцілому, що стосується і розміру пені, оскільки її розмір більш ніж удвічі перевищує розмір основних боргових зобов'язань та має бути зменшений до співмірної суми, оскільки негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання не наступило, зобов'язання забезпечене іпотечним майном, а стягнення пені є лише санкцією за порушення виконання зобов'язань. Отже, суд вважає, що з відповідача слід стягнути пеню у розмірі 16 663, 19 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 04.06.2015 року становить 350 026,32 грн., в суммі, еквівалентній тілу кредита.

Ст. 1054 ЦК України визначає поняття кредитного договору, за яким банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та виплатити відсотки.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана здійснити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати у боржника виконання його обов'язків. Зобов'язання виникають на засадах, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно висуваються.

У відповідності зі ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк(дату).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів суми судового збору в дохід держави, від сплати якого звільнений позивач.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини справи, керуючись ст. ст. 10, 59-61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 526, 527, 530, 551, 612, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», що знаходиться за адресою: 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 15, , МФО 380764, рахунок в ПАТ «КБ «Надра» № 6013, заборгованість за кредитним договором № 10/2007/1491Фжк від 30.07.2007 року у розмірі 44 487, 69 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 04.06.2015 року становить 934 506,68 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір у розмірі 3654, 00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, що не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя