Номер провадження: 22-ц/785/4550/15
Головуючий у першій інстанції Гудіна Н.І.
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Короткова В.Д., Калараш А.А.,

з участю секретаря Абалдової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мігфінанс» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Мігфінанс» - Суменка Вячеслава Олександровича на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2014 року,- встановила:

21.11.2014 року позивач ТОВ «Мігфінанс» звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2, уточнивши його 16.12.2014 року, посилається на те, що 08 грудня 2013 року сторони уклали в письмовій формі договір позики № 2013-01-00124, згідно якого товариство надало відповідачу ОСОБА_2 короткострокову позику з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування грошовими коштами (732% річних) та останній зобов'язався повернути отриману позику та відсотки за користування нею в обумовлений термін.

Однак відповідач, не зважаючи на закінчення встановленого договором строку повернення отриманої позики, свої зобов'язання до наступного часу не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 20 504 грн., з яких - 1 300,00 грн. - основний борг, 9 698,00 грн. - проценти за користування позикою, 9256,00 грн. - пеня за весь час прострочки, 250,00 грн. - штраф.

Справу розглянуто у відсутність сторін.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2014 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Мігфінанс» заборгованість за договором позики в сумі 1 300 грн., штраф в сумі 250,00 грн., а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Представник ТОВ «Мігфінанс» - Суменко В.О., вважаючи рішення незаконним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, надав до суду апеляційну скаргу про скасування рішення та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне їх задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Мігфінанс», яке має право провадити фінансову діяльність та надавати фінансові послуги (а.с.3-4), укладено з відповідачем в письмовій формі договір позики від 08.12.2013р. №2013-01, згідно з п.1 якого ТОВ «Мігфінанс» надає ОСОБА_4 позику у розмірі 1 300 гри., з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування позичальником грошовими коштами (732% річних) (а.с.5).?

Згідно з видатковим касовим ордером від 08.12.2013р. позичальнику видано позичкові кошти в розмірі 1 300 грн. 00 коп. (а.с.6), як це обумовлено договором позики від 08.12.2013р.

Незважаючи на закінчення встановленого договором строку повернення отриманої позики, позичальником свої зобов'язання не виконано, не повернуто позикодавцю отриману позику та відсотки за користування нею в термін, обумовлений пунктом 3.1 договору позики, у зв»язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 20 504,00 грн. (а.с.20), у тому числі 1 300 грн. - основний борг; 9 698 грн. - проценти за користування позикою; 9 256 грн. - пеня за весь час прострочення; 250 грн. - штраф (а.с.21).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Мігфінанс» 1 300 грн. основного боргу та 250 грн. штрафу.

Однак, при цьому, судом першої інстанції помилково відмовлено в частині задоволення позовних вимог про стягнення відсотків за користування позикою та пені за весь час прострочки з огляду на наступне.

Відповідно до ч.І ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою ст.1050 ЦК передбачено, що у разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у даному випадку, зважаючи на те. що позичальник ОСОБА_2 своєчасно (тобто у строк, встановлений п.3.1 договору) не повернув суму позики, то з урахуванням правил ч.І ст. 1048, ч.І ст.1050. ч.2 ст.625 ЦК, на нього покладається обов'язок сплатити суму позики та проценти за користування нею, розмір яких встановлений договором позики від 08.12.2013р.

Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що уточнений розрахунок заборгованості за договором позики від 08.12.201Зр., згідно з яким до складу стягуваних сум включено проценти за користування позикою в сумі 9 698 грн. (а.с.20, 21), відповідає матеріалам справи та повністю узгоджується з вимогами закону.

Відповідно до положень ч.І ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. І кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як передбачено ч.І ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором законом.

Згідно ч.І ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК).

Відповідно до ч.І ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового оборот) або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у достатньому обсязі не перевірив вказаних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, наданим доказам не дав належної правової оцінки в сукупності та їх взаємному зв»язку, належним чином не перевірив протиріччя та суперечності наданих сторонами доказів у справі, та ухвалив помилкове рішення про відмову в позові в частині стягнення відсотків за користування позикою та пені за весь час прострочки.

На думку колегії суддів, слід рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в позові товариству з обмеженою відповідальністю «Мігфінанс» про стягнення з ОСОБА_2 9 698, 00 грн. процентів за користування позикою та 9 256, 00 грн. пені за весь час прострочки та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення зазначених позовних вимог. В решті рішення залишити без змін.

Також слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Мігфінанс» судовий збір у розмірі 121, 80 грн.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ст. 309, ч.2 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Мігфінанс» - Суменка Вячеслава Олександровича задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2014 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Мігфінанс» 9 698, 00 грн. відсотків за користування позикою та 9 256, 00 грн. пені за весь час прострочки та в цій частині позов товариства з обмеженою відповідальністю «Мігфінанс» до ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Мігфінанс» 9 698, 00 грн. відсотків за користування коштами та суму пені у розмірі 9 256, 00 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Мігфінанс» судовий збір у розмірі 121, 80 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді В.Д.Коротков

А.А.Калараш