Справа №577/5498/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Буток Т. А.
Номер провадження 22-ц/788/306/15 Суддя-доповідач - Маслов В. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 грудня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Будівельне управління № 813» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

06 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним вище позовом. Зазначав, що з 14 вересня 2013 року по 24 вересня 2014 року працював машиністом бурової установки 7-го розряду у ПАТ «Будівельне управління № 813», але фактично, робота виконувалась ним лише в січні та лютому 2014 року та за цей період відповідач виплатив йому частково заробітну плату у розмірі 5 963 грн. 43 коп. Вказує, що з 25 вересня 2014 року його було звільнено з роботи у зв'язку з скороченням чисельності працівників, але заборгованість по заробітній платі при звільненні та вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку йому не виплатили, посилаючись на відсутність коштів. Тому просив суд стягнути з ПАТ «Будівельне управління № 813» на його користь 14287 грн. 29 коп. заборгованості по заробітній платі, 11105 грн. 52 коп. за затримку розрахунку при звільненні та 5000 грн. моральної шкоди, оскільки невиплата належних йому грошових сум призвела до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагала від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Будівельне управління № 813» на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 14287 грн. 29 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 вересня 2014 року по 28 жовтня 2014 року в розмірі 11105 грн. 52 коп., а загалом 25392 грн. 81 коп. Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, не оскаржуючи рішення місцевого суду в частині стягнення зарплати та середнього заробітку за час затримки рорахунку, посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з ПАТ «Будівельне управління № 813» моральної шкоди в сумі 5000 грн., просить прийняти нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити в повному обсязі. Вказує, що заробітна плата за час його роботи у відповідача була єдиним джерелом доходів, її невиплата позбавила його та його сім'ю засобів до існування, що безумовно призвело до моральних страждань, спричинила негативний морально - психологічний вплив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду частковому скасуванню, виходячи з п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Як встановлено судом, позивач у період з 14 вересня 2013 року працював машиністом бурової установки 7-го розряду у ПАТ «Будівельне управління № 813», а 24 вересня 2014 року був звільнений на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою, копія якої є на а.с. 4 - 5.

Внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати підприємством, у останнього перед ОСОБА_3 утворилась заборгованість у розмірі 14287 грн. 29 коп. Заборгованість по зарплаті не була виплачена товариством ні на день звільнення позивача з роботи, ні на час розгляду справи у місцевому суді.

Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно із ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Встановивши, що роботодавець не провів остаточного розрахунку по заробітній платі з позивачем в день його звільнення, місцевий суд на підставі вказаних законів, стягнув з ПАТ «Будівельне управління № 813» на користь позивача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Рішення суду в цій частині не оскаржується і в апеляційному порядку не переглядається.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду в частині відмови у задоволенні позову щодо відшкодування моральної шкоди з підстав відсутності доказів заподіяння такої шкоди. Колегія суддів знаходить такий висновок суду першої інстанції не відповідаючим обставинам справи і зібраним у справі доказам, бо суд допустив протиріччя в рішенні. З одного боку суд встановив істотне порушення трудових прав позивача, а з другого боку зробив висновок, що ніякої моральної шкоди позивачу не завдано.

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає доведеною правову позицію позивача про те, що невиплата йому заробітної плати за січень - лютий 2014 року і не проведення з ним статочного розрахунку по заробітній платі при звільненні у вересні 2014 року призвели до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки, як пояснив позивач, зарплата для нього є основним джерелом для існування.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає, що 500 грн. буде достатньою грошовою компенсацією понесених ОСОБА_3 моральних страждань, при цьому враховуються вимоги розумності та справедливості. Відшкодування моральної шкоди на користь працівника проводиться на підставі ст. 237-1 КЗпП України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 грудня 2014 року у даній справі в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Будівельне управління № 813» про відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ПАТ «Будівельне управління № 813» на користь ОСОБА_3 500 (п'ятсот) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -