СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2015 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва

в складі судді - Кицюк В.С.,

за участю секретаря Божкова В.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до ПАТ «БГ Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Марко Поло», треті особи уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «БГ Банк» Новікова М.М., приватний нотаріус КМНО Войнарська І.А., про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за кредитним договором №192 від 20.09.2006 року та визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки №1025 від 20.09.2006 року (а.с.5-12)

В червні 2015 року позивачі подали заяву про забезпечення вищезазначеного позову шляхом:

1) накладення арешту на права вимоги за кредитним договором №192 від 20.09.2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «БГ Банк» (далі - ПАТ «БГ Банк») (також в подальшому - Кредитний договір №192), та на право вимоги за договором іпотеки №1025 від 20.09.2006 року, укладеного між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» (далі - ВАТ «УБРП») - правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «БГ Банк» (також в подальшому - Договір іпотеки №1025),

2) заборони Публічному акціонерному товариству «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СОЛІД» (далі - ПАТ «Солід»), Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Домініон-Капітал» (далі - ТОВ «Домініон-Карітал»), уповноваженим ним особам розпоряджатися (в тому числі відчужувати та/або передавати будь-яким іншим чином тощо) правами вимоги за Кредитним договором №192 та Договором іпотеки №1025 (а.с.214-217)

Заява, з урахуванням пояснень представника позивачів в судовому засіданні, мотивована наступним. Так, позивачам стало відомо, що 05 червня 2015 року відбулася переуступка права вимоги за вищезазначеними договорами, згідно якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Марко Поло» (далі - ТОВ «Марко-Поло») як нібито первісний кредитор, що на даний час оспорюється позивачами, відступив свої права вимоги за даними договорами ПАТ «Солід», як нібито новому кредитору, і ПАТ «Солід» відразу направив позивачам повідомлення про необхідність погасити заборгованість саме перед ним за Кредитним договором №192.

Представник позивачів акцентував увагу суду на тому, що відбулося саме те, чого побоювалися позивачі при зверненні до суду із даним позовом ще в грудні 2014 року, а саме подальша заміна ймовірного кредитора у зобов`язаннях із позивачами, існування яких на даний час оспорюється останніми (саме існування обов`язків перед новими ймовірними кредиторами за договорами про переуступку) в порядку цивільного судочинства, а також уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «БГ Банк» Новіковою М.М., ПАТ «БГ Банк» в порядку господарського судочинства. Саме мета призупинити в подальшому укладення подібних договорів із будь-якими іншими особами і змушує позивачів звертатися в суд із даною заявою.

Незабезпечення позову саме таким способом, на якому наполягають позивачі, може, на думку представника позивачів, призвести до того, що в разі задоволення даного позову, вони будуть змушені неодноразово порушувати провадження щодо визнання недійсними інших похідних договорів про переуступку прав вимоги за Кредитним договором №192 та Договором іпотеки №1092, оскільки на даний час перешкод для неодноразового переуступлення немає, і це значно утруднить виконання рішення у справі.

Представник відповідача ТОВ «Марко Поло» в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, зазначала, що позивачі всіляким способом намагаються уникнути своєї відповідальності по виконанню зобов`язань по Кредитному договору №192, забезпеченого Договором іпотеки №1092, ініціюючи даний процес і звертаючись до суду із всілякими заявами. Акцентувала увагу суду на тому, що предметом позову не є визнання недійсними вищезазначених договорів, а є визнання недійсними тих договорів, в яких позивачі навіть не виступають сторонами. Вважала, що жодним чином оспорювані договори не порушують права позивачів. Звертала увагу суду і на те, що позивачі не просять застосувати і наслідки недійсності правочинів. Все це, на її думку, свідчить про зловживання позивачами своїми правами і про бажання обмежити господарюючих суб`єктів у здійсненні їх діяльності.

Сам же позов представник відповідача ТОВ «Марко Поло» вважала безпідставним та таким, у задоволенні якого слід відмовити в повному обсязі, на підтвердження чого надала відповідні письмові заперечення (а.с.238)

Крім того, представник ТОВ «Марко Поло» зауважувала, що даний позов по справі вже забезпечено шляхом накладення арешту на квартиру, яка виступає предметом Договору іпотеки №1092. З даною ухвалою суду відповідач ТОВ «Марко Поло» погодився, оскільки саме ТОВ «Марко Поло» як ніхто інший заінтересовано у розгляді даної справи та винесенні законного та обґрунтованого рішення.

Представник відповідача ТОВ «Марко Поло» додала, що таке забезпечення позову, на якому зараз наполягають позивачі, призведе до неможливості стягнення з позивачів заборгованості за Кредитним договором №192.

Представник позивачів, в свою чергу, зауважував, що підстав стверджувати про ухилення від виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором №192, зокрема, ОСОБА_3, немає, оскільки станом на момент укладення оспорюваних договорів у нього заборгованість по сплаті періодичних платежів і відсотків була відсутня. В даному випадку, з урахуванням предмету позову постає питання у позивачів взагалі, кому платити грошові кошти за договором, хто є належним кредитором, оскільки сам ПАТ «БГ Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «БГ Банк» Новікова М.М., оспорювані позивачами договори вважає нікчемними. Крім того, зазначав, що на даний час жодний із так званих нових кредиторів із відповідними позовами до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості не звертався. Своє ж право збільшити розмір позовних вимог чи уточнити позов позивачі вправі реалізувати протягом усього часу розгляду справи, якщо визнають це за потрібне, в тому числі, і просити застосувати наслідки недійсності правочинів. А ті пояснення, на яких наполягала представник відповідача в судовому засіданні, вважав, мають бути предметом розгляду справи по суті, а не предметом розгляду даної заяви, оскільки, на його думку, на даний час достатнім є доведення виключно тих ризиків, які викладені судом вище в його поясненнях.

Представник відповідача ПАТ «БГ Банк» 01 та 02 липня 2015 року знайомився з матеріалами справи, знав про дату, час та місце судового засідання, проте свого бажання з`явитися в судове засідання не виявив.

Представники третіх осіб у справі також належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України повідомлялися про дату, час та місце розгляду даної заяви, проте також своїх представників не направили.

Неявка останніх не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, статтею 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також шляхом заборони вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч.2 ст.152 ЦПК України)

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України)

Так, судовим розглядом встановлено, що предметом позову виступають вимоги про визнання недійсними Договорів про відступлення права вимоги за Кредитним договором №192 від 20.09.2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «БГ Банк», та на право вимоги за договором іпотеки №1025 від 20.09.2006 року, укладеного між ОСОБА_4 та ВАТ «УБРП»- правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «БГ Банк» (а.с.11)

Серед підстав позову, зокрема, виступають викладені позивачами обставини того, що можливо права на укладення оспорюваних договорів від імені ПАТ «БГ Банк» особа, яка їх підписала від імені банку, не мала. Крім того, те, що з урахуванням отриманих позивачами листів від уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «БГ Банк» Новікової М.М., сам ПАТ «БГ Банк» вважає дані договори нікчемними відповідно до положень п. п. 1-3 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.203 ЦК України, і ініціював певне провадження в суді господарської юрисдикції, що сторонами не заперечується.

Серед підстав позову виступають і обставини того, що позивачі стверджують про те, що, зокрема, ОСОБА_4 не повідомляли у передбачений законом спосіб про таку переуступку, що також може бути, на думу позивачів, підставою недійсності оспорюваних договорів.

В матеріалах справи наявні листи і ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «БГ Банк» із вимогою підтвердити факт укладення оспорюваних договорів і роз`яснити на користь якого кредитора погашати певну заборгованість (а.с.42), і відповіді на них самої уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «БГ Банк» про те, що у зв`язку із визнання ПАТ «БГ Банк» неплатоспроможним і запровадження в листопаді 2014 року тимчасової адміністрації збільшилась кількість випадків шахрайських дій з боку невстановлених осіб, які намагаються заволодіти злочинним шляхом грошовими коштами громадян та юридичних осіб, які є клієнтами ПАТ «БГ Банк», а саме - безпідставно вимагають погашення заборгованості по кредитним договорам, які було укладено між ПАТ «БГ Банк» та позичальниками, в тому числі ОСОБА_3, в свою чергу, самі оспорювані договори уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БГ Банк» Новіковою М.М. кваліфікує як нікчемні (а.с.44, 62, 95, 97, 99)

Також з наявних матеріалів справи вбачається, що ПАТ «БГ Банк» листами від 17.12.2014 року повідомляв ТОВ «Марко Поло» про те, що оспорювані договори укладені з порушеннями норм діючого законодавства (а.с.112)

Суд погоджується із доводами представника відповідача в тій частині, що вищезазначені обставини підлягають доведенню в ході судового розгляду, в той же час є такою, що заслуговує на увагу і думка представника позивачів про те, що на даний час вже існує обґрунтоване припущення щодо утруднення виконання рішення в разі можливого задоволення позовних вимог, оскільки немає перешкод щодо подальшого переуступлення права вимоги і незабезпечення позову саме таким способом, на якому наполягають позивачі, може призвести до того, що в разі задоволення даного позову, вони будуть змушені неодноразово порушувати провадження щодо визнання недійсними інших похідних договорів про переуступку прав вимоги за Кредитним договором №192 та Договором іпотеки №1092, оскільки на даний час перешкод для неодноразового переуступлення немає, і це значно утруднить виконання рішення у справі.

З листа ТОВ «Домініон-Капітал» вбачається, що ТОВ «Марко-Поло» 05 червня 2015 року відступило свої права вимоги за Кредитним Договором №192 та Договором іпотеки №1092 ПАТ «Солід» (а.с.218, 219)

Так, суд вважає такими, що заслуговують на увагу в контексті необхідності задоволення даної заяви доводи представника позивачів про те, що за викладених обставин, достовірно знаючи про те що два провадження в різних судочинствах порушені стосовно визнання недійсними оспорюваних договорів, ТОВ «Марко Поло» переуступає право вимоги за Кредитним договором №192 та Договором іпотеки №1092 в червні 2015 року, при цьому жодних дій по їх виконанню, наприклад, стягнення заборгованості по кредитним договорам, не здійснює протягом більше ніж 7 місяців.

Звісно, заслуговують на увагу і доводи представника відповідача ТОВ «Марко Поло» про те, що такі дії товариства не суперечать законодавству, проте, як правильно зазначив, представник позивачів, можуть в подальшому в разі задоволення позову значно утруднити виконання рішення суду.

Твердження представника відповідача ТОВ «Марко Поло» про те, що позивачі ухиляються від виконання певних зобов`язань суд до уваги не бере, оскільки предметом розгляду даної справи, в межах якої подану дану заяву, не є стягнення заборгованості через невиконання будь-яких зобов`язань позивачів.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на час укладення спірних договорів заборгованість у ОСОБА_3 за Кредитним договором №192 по сплаті періодичних платежів і відсотків - відсутня (а.с.37-а)

Відтак, суд приходить до висновку про задоволення заяви, але лише в частині.

Так, суд вважає, що достатнім і обґрунтованим буде забезпечення позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СОЛІД», Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Домініон-Капітал», уповноваженим ним особам розпоряджатися (в тому числі відчужувати та/або передавати будь-яким іншим чином тощо) правами вимоги за Кредитним договором №192 та Договором іпотеки №1025.

Пленум ВСУ в своїй постанові №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в пункті 2 передбачає, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч.1 ст.152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, встановлених ч.4 ст.152 ЦПК України.

Пленум ВСУ у вищезазначеній постанові також зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При прийнятті рішення по даній заяві суд приходить до висновку, що виключається можливість обмеження господарської діяльності будь-якого суб`єкта, це є вимушеним заходом в інтересах забезпечення ймовірно порушених прав позивачів. В даному випадку суд наголошує на тому, що будь-яких обмежень щодо стягнення заборгованості по Кредитному договору №192 на даний час не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про забезпечення позову, - задовольнити частково.

Заборонити Публічному акціонерному товариству «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СОЛІД», Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Домініон-Капітал», уповноваженим ним особам розпоряджатися (в тому числі відчужувати та/або передавати будь-яким іншим чином) правами вимоги за кредитним договором №192 від 20.09.2006 року, укладеним між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «БГ Банк», та на право вимоги за договором іпотеки №1025 від 20.09.2006 року, укладеного між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» - правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «БГ Банк».

В іншій частині - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 1 рік.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів та організацій.

Дані про позивачів:

ОСОБА_3, який проживає за адресою АДРЕСА_1

ОСОБА_4, яка проживає за адресою АДРЕСА_2

Дані про відповідачів:

Публічне акціонерне товариство «БГ Банк», яке знаходиться за адресою м. Київ, вул. Дегтярівська, 48 (код 207177958),

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марко Поло», яке знаходиться за адресою м. Київ, вул. Братська, 6, офіс 404 (код 38392156)

Треті особи:

Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «БГ Банк» Новікова Марія Миколаївна, адреса м. Київ, вул. Дегтярівська, 48

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнарська Ірина Анатоліївна, м. Київ, вул. Заньковецької, 6, прим.71

Суддя: В.С. Кицюк