У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мусійченка Данила Леонідовича, який діє в інтересах публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», на рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та стягнення коштів за договорами банківських вкладів,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 вересня 2010 року між ним та відповідачем було укладено депозитний договір, відповідно до умов якого він розмістив на рахунках відповідача 20 000,00 доларів США на шестимісячний строк за ставкою 6,5 % річних. 11 листопада 2011 року між ним та відповідачем було укладено депозитний договір, відповідно до умов якого він розмістив на рахунках відповідача 30 000,00 доларів США на строк 184 днів до 11 травня 2012 року включно за ставкою 7,5 % річних. 11 листопада 2011 року між ним та відповідачем було укладено депозитний договір, відповідно до умов якого він розмістив на рахунках відповідача 17 000,00 євро на строк 184 днів до 11 травня 2012 року включно за ставкою 6,5 % річних. 04 жовтня 2012 року між ним та відповідачем було укладено депозитний договір, відповідно до якого він розмістив на рахунках відповідача 5 000,00 євро на строк 366 днів до 04 жовтня 2013 року включно за ставкою 7,5 % річних, та протягом строку дії договору він перерахував на даний вклад ще 25 000,00 євро, тому загальна сума вкладу складає 30 000 євро. 04 жовтня 2012 року між ним та відповідачем було укладено депозитний договір, відповідно до якого він розмістив на рахунках відповідача 18 000 євро на строк 6 місяців за ставкою 7,5 % річних. У зв'язку з закінченням терміну розміщення депозитних вкладів 18 вересня 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про намір отримати депозитні вклади та нараховані відсотки. Однак, відповідач відмовив повернути йому депозитні вклади, надавши письмову відповідь, яку він вважав необґрунтованою.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суми банківських вкладів в розмірі 20 000, доларів США, нараховані відсотки 1 314,25 доларів США та 3 % річних у розмірі 606,57 доларів США за депозитним договором від 27 вересня 2010 року, а всього стягнути 21 920,82 доларів США, в розмірі 30 000,00 доларів США, нараховані відсотки 2206,85 доларів США та 3 % річних у розмірі 882,74 доларів США за депозитним договором від 11 листопада 2011 року, а всього стягнути 33 089,59 доларів США, в розмірі 17 000 євро, нараховані відсотки 1 083,81 євро та 3 % річних у розмірі 500,22 євро за депозитним договором від 11 листопада 2011 року, а всього стягнути 18 584,03 євро, в розмірі 30 000 євро, нараховані відсотки 2 250 євро та 3 % річних у розмірі 900 євро за депозитним договором від 04 жовтня 2012 року, а всього стягнути 33 150 євро, в розмірі 18 000 євро, нараховані відсотки 1 50 євро та 3 % річних у розмірі 540 євро за депозитним договором від 04 жовтня 2012 року, а всього стягнути 19 890 євро.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 червня 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив з правомірності заявлених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача сум банківських вкладів. При цьому, суди вірно не взяли до уваги положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки в даному випадку має місце стягнення грошових коштів за договірними зобов'язаннями, а не відшкодування матеріальної шкоди.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити Мусійченку Данилу Леонідовичу, який діє в інтересах публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та стягнення коштів за договорами банківських вкладів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова