АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

за участю секретаря Тодоряка Г.Д.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання правочинів недійсними та припинення поруки за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 січня 2015 року в частині,

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ПАТ «УкрСиббанк», в якому просила:

визнати недійсною Додаткову угоду №2 від 02 грудня 2011 року до договору про надання споживчого кредиту №0, яка була укладена між ОСОБА_4 та ПАТ «Укрсиббанк»,

визнати недійсною додаткову угоду №1 від 02.12.2011 року до договору поруки №190533 від 24.03.2008 року, яка була укладена між нею, ОСОБА_3, та ПАТ «Укрсиббанк»,

визнати припиненою поруку за договором поруки №190533 від 24.03.2008 року, яка була укладена між нею, ОСОБА_3, та ПАТ «Укрсиббанк».

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 24 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого банк зобов'язувався ОСОБА_4 надати кредитні кошти в сумі 41 400 дол. США для придбання квартири. Відповідач в

№22ц-484/2015 рік Головуючий у 1 інстанції Чебан В.М.

Категорія 19/27 Доповідач Чупікова В.В.

свою чергу зобов'язувався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 2029 року згідно з графіком погашення кредиту рівними щомісячними платежами у розмірі 450 дол. США та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 11,9 % річних.

Також, між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 була укладена додаткова угода №2 до договору про надання споживчого кредиту від 02 грудня 2011 року №0, за умовами якого банк надавав відповідачу ОСОБА_4 кредит у формі кредитної лінії в національній валюті з лімінтом урозмірі 637 544 грн., на дату укладення Додаткової угоди банк надавав транш у розмірі 319 966,41 грн. за використання кредитних коштів, з 02.12.2011 року встановлюється ставка в розмірі 11,90 % річних, з 02.12.2012 року встановлюється ставка в розмірі 14,40% річних.

Належне виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_4 за кредитним договором №0 від 24 березня 2008 року забезпечувалося договором поруки №190533, який був укладений 24 березня 2008 року між ПАТ «Укрсиббанк» та нею, ОСОБА_3 До договору поруки між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода №1 від 02 грудня 2011 року, згідно якої остання надала згоду забезпечувати змінене зобов'язання.

У вересні 2014 року у зв'язку із невиконанням зобов'язання ОСОБА_4 перед банком, банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Шевченківського районного суду м.Чернівці.

Вважає, що відповідно до ст.234 ЦК України Додаткову угоду №2 від 02 грудня 2011 року до договору про надання споживчого кредиту №0, яка була укладена між ОСОБА_4 та ПАТ «Укрсиббанк», слід визнати недійсною оскільки дана угода не була спрямована на набуття дій та обов»язків, вчинена без наміру створення правових накслідків, які обумовлені угодою, банк не збирався та не надав транш у сумі 319 966,41 грн., а тільки перевів залишок боргу відповідача ОСОБА_4за кредитним договором з іноземної валюти в національну валюту - гривню.

Оскільки Додаткова угода №2 від 02 грудня 2011 року до договору про надання споживчого кредиту №0, яка була укладена між ОСОБА_4 та ПАТ «Укрсиббанк» підлягає визнанню недійсною, то додаткову угоду №1 від 02.12.2011 року до договору поруки №190533 від 24.03.2008 року, яка була укладена між нею, ОСОБА_3, та ПАТ «Укрсиббанк» слід ттакож визнати недійсною на підставі ст.234 ЦК України.

Позивач вважає, що порука за договором поруки №190533 від 24 березня 200 року, з підстав передбачених ст.ст.553, 559 ЦК України - є такою, що припинилася, оскільки згідно розрахунку заборгованості за основним кредитним договором ОСОБА_4 було здійснено останній платіж 24.07.2013 року і у банку саме з цієї дати виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, однак, банк звернувся до суду про стягнення заборгованості тільки у вересні 2014 року, а тому, позивач не може нести відповідальність перед банком за кредитним договором №0 від 24.03.2008 року як солідарний боржник.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 січня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ПАТ «Укрсиббанк» про задоволено частково.

Визнано таким, що припинив свою дію договір поруки №190533 від 24.03.2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3

Визнано недійсною додаткову угоду №1 від 02.12.2011 року до договору поруки №190533 від 24.03.2008 року, яка була укладена між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк».

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання відносно розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПАТ «УкрСиббанк» в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції та на порушення норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вважає, що з часу надіслання вимоги стосовно дострокового повернення частини позики у зв'язку з простроченням платежів шестимісячний строк не сплинув, а тому є неправомірним визнання поруки припиненою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в частині, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, та визнаючи таким, що припинив свою дію договір поруки №190533 від 24.03.2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, визнаючи недійсною додаткову угоду №1 від 02.12.2011 року до договору поруки №190533 від 24.03.2008 року, суд першої інстанції виходив з того, що з 24.07.2013 року, з моменту останньої проплати ОСОБА_4 по кредитному договору №0 від 24.03.2008 року у банку виникло право вимагати дострокового повернення кредиту тобто настав строк основного зобов'язання. Кредитор не пред'явив вимогу до поручителя протягом 6 місяців з моменту настання строку виконання кредитного зобов'язання, а тому порука позивача за договором поруки №190533 від 24 березня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором №0 від 24 березня 2008 року та додатковою угодою №1 від 02 грудня 2011 року, згідно якої позивач надала згоду забезпечувати змінене зобов'язання, з підстав передбачених ч.4 ст.559 ЦК України - є такою, що припинилась.

Такий висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим обставинам справи та порушує норми матеріального права, що відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з постановленням нового рішення по суті позовних вимог.

Судом встановлено, що 24 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого банк зобов'язувався ОСОБА_4 надати кредитні кошти в сумі 41 400 дол.США для придбання квартири, ОСОБА_4 в свою чергу зобов'язувався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 2029 року згідно з графіком погашення кредиту рівними щомісячними платежами у розмірі 450 дол.США та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 11,9% річних (а.с.19-23).

Крім цього, 02 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 була укладена додаткова угода №2 до договору про надання споживчого кредиту від №0, за умовами якої банк зобов'язувався надати, а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у валютах, вказаних в даній додатковій угоді, у формі кредитної лінії, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 637 544 грн. В дату укладення цієї додаткової угоди позичальнику надається транш на його поточний рахунок НОМЕР_1 у національній валюті в розмірі 319966,41 грн. (а.с.24-25).

Вказана додаткова угода №2 не визнана в установленому порядку недійсною. П.4.2 даної додаткової угоди №2 визначено, що позичальник ОСОБА_4 зобов'язувався повертати транш в національній валюті 24 числа кожного місяця шляхом сплати ануїтентного платежу:

з 02.12.2011 року по 24.11.2012 року по 3665 грн.;

з 24.11.2012 року по 23.10.2028 року - по 4180 грн.

Відповідно до п.6 додаткової угоди №2 до договору про надання споживчого кредиту від 02 грудня 2011 року №0 за користування кредитними коштами з 02.12.2011 року встановлена процентна ставка в розмірі 11,90 % річних, з 02.12.2012 року встановлена процентна ставка в розмірі 14,40 % річних за траншами отриманими в доларах США та Українській гривні.

Також між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №190533 від 24 березня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_4 за кредитним договором №0 від 24 березня 2008 року (а.с.17).

02.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода №1 до договору поруки №190533 від 24 березня 2008 року, згідно якої позивач надала згоду забезпечувати змінене зобов'язання, а саме:

сума кредитного договору становить 637 544 грн., сума траншу отриманого в гривнях становить 319 966,41 грн., за користування кредитними коштами з 02.12.2011 року встановлена процентна ставка в розмірі 11,90 % річних, з 02.12.2012 року встановлена процентна ставка в розмірі 14,40 % річних (а.с.18).

З кредитного договору, додаткової угоди №2, графіків платежів до кредитного договору та додаткової угоди №2 до договору про надання споживчого кредиту від 02 грудня 2011 року №0, які були долучені до матеріалів справи в суді апеляційної інстанції за клопотанням представника позивача на підтвердження доводів апеляційної скарги, убачається, що встановлений обов'язок відповідача ОСОБА_4 повертати кредит частинами (з розстроченням).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, п.5.5. договору про надання споживчого кредиту - у випадку несплати позичальником чергового ануїтетного платежу в установлений цим договором день сплати ануїтетного платежу більше ніж на один місяць банк має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати нарахованих процентів.

Відповідно до правового висновку від 21.01.2015 року Верховного Суду України у цивільній справі №6-190 цс.14 банк, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

З матеріалів справи убачається, що банк направив вимогу позивачу ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_4 про дострокове погашення заборгованості за кредитом та відсотках 31.07.2014 року, яку останні отримали 21.08.2014 року тобто змінив строк виконання основного зобов'язання (а.с.79, 104-107).

З позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 таОСОБА_4 в солідарному порядку ПАТ «Укрсиббанк» звернувся до суду 19.09.2014 року(а.с.26-27).

Разом з тим, оскільки за умовами кредитного договору передбачено повернення кредиту частинами (погашення кредиту періодичними платежами), останній платіж в погашення кредиту був здійснений 24.07.2013 року(а.с.28), то вимога банку до поручителя ОСОБА_3 про виконання ним солідарного з боржником ОСОБА_4 зобов'язання в судовому порядку повинна бути пред'явлена протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (правовий висновок Верховного Суду України від 17.09.2014 року у справі №6-53 цс.14).

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_3 щодо припинення поруки підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає визнанню припиненою порука за договором поруки №190533 від 24.03.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 та за додатковою угодою №1 від 02.12.2011 року, укладеною між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» щодо щомісячних платежів за період з 24 серпня 2013 року по 24 лютого 2014 року. Таким чином, доводи апелянта є обґрунтованими в частині.

Статтею 552 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено сторонами без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином.

В пункті 24 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину, саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин, у разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

По справі встановлено, що відповідач ОСОБА_4 24.03.2008 року отримав кредит 41400 дол. США. 22.11. 2011 року він звернувся до банку із заявою про зміну валюти його кредиту у національну валюту України, його заборгованість за кредитом на час звернення з цією заявою складала 40263,97 дол. США(а.с.150).

Банк погодився на зміну умов кредитного договору і 02.12.2011 року між банком та ОСОБА_4 укладена додаткова угода №2 до договору про надання споживчого кредиту, за умовами якої банк 02.12.2011 року зобов'язувався надати транш на його поточний рахунок НОМЕР_1 у національній валюті в розмірі 319966,41 грн. (а.с.24-25).

Відповідно до меморіального ордеру № на виконання додаткової угоди №2 транш в розмірі 319966,41 грн. 02.12.2011 року зарахований на поточний рахунок НОМЕР_1 (а.с.64,78).

02.12.2011 року між банком та відповідачем ОСОБА_4 був підписаний додаток №2 - графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, де в графі №2 вказана заборгованість за кредитом в національній валюті в розмірі 319966,41 грн. та розмір щомісячних платежів, які визначені в п.4.2 додаткової угоди №2 (а.с.160-164).

Відповідач ОСОБА_4 після 02.12.2011 року здійснював погашення кредиту до 24.07.2013 року, про що свідчить довідка - розрахунок на а.с.28 та виписка на (а.с.165-169).

31.07.2014 року банк звернувся з вимогою до позивача ОСОБА_3, як поручителя, про дострокове погашення заборгованості за кредитом та відсотках, яку вона отримала 21.08.2014 року.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що позивач ОСОБА_3 належними та допустимими доказами не довела, що укладаючи 02.12.2011 року додаткову угоду №1 до договору поруки №190533 вона та банк не мали наміру створення правових наслідків, які обумовлені договором поруки. А том у її позовні вимоги про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 02.12.2011 року до договору поруки №190533 від 24.03.2008 року не підлягають до задоволення.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, на часткове задоволення апеляційної скарги ПАТ «УкрСиббанк», з врахуванням вимог ст.88 ЦПК України судовий збір повинен розподілитися наступним чином:

з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 60 (шістдесят) грн. 90 (дев'яносто) коп.;

з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 91 (дев'яносто одна) грн. 35 (тридцять п'ять) коп.

з ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 60 (шістдесят) грн. 90 (дев'яносто) коп. з кожного.

Керуючись ст.ст.209, 218, 309, 88 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 січня 2015 року в частині припинення дії договору поруки №190533 від 24.03.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 та в частині визнання недійсною додаткової угоди №1 від 02.12.2011 року,укладеної між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» скасувати.

Вказані позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати припиненою поруку за договором поруки №190533 від 24.03.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 та за додатковою угодою №1 від 02.12.2011 року, укладеною між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» щодо щомісячних платежів за період з 24 серпня 2013 року по 24 лютого 2014 року.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 02.12.2011 року до договору поруки №190533 від 24.03.2008 року відмовити.

Стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 60( шістдесят) грн. 90( дев'яносто ) коп.

Стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі по 60 (шістдесят) грн. 90 (дев'яносто ) коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 91(дев'яносто одна) грн. 35(тридцять п'ять) коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий

Судді: