Справа №: 398/902/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"20" липня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Петрової О.Ф.

при секретарі Сніжко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів та інфляційних витрат,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення процентів та інфляційних витрат за користування безпідставно набутими грошовими коштами.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 31 грудня 2014 р. рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1, користь стягнуто 4000 000 грн. як безпідставно набутих грошових коштів. Відповідач має повернути безпідставно набуте майно в натурі, як це передбачено ст. 1212 та ст. 1213 ЦК України. Порядок стягнення відсотків та інших збитків за користування безпідставно набутими коштами визначений ст.ст. 536, 625 та 1214 ЦК України і становить інфляційні витрати та 3% річних суми, що підлягає стягненню.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін зобовязання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України.

З посиланням на правові позиції Верховного Суду України позивач зазначає, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями.

Звертаючись до суду з позовом, позивач на підставі ст. 625 ЦК України просив стягнути з відповідача інфляційні за час прострочення виконання грошового зобовязання починаючи з 5 грудня 2013 р. дня подачі позову в іншій цивільній справі по 5 лютого 2015 р., на суму 1 175 368 грн., а також 3 % річних від простроченої суми - 140 712 грн. 32 коп.

Згодом позивач двічі збільшував розмір позовних вимог і остаточно - прохаючи стягнути інфляційні витрати за період з грудня 2013 р. по травень 2015 р. на суму 3 035 018,26 грн., та 3 % річних, починаючи з 5 грудня 2013 р. по 11 червня 2015 р., - 554 дні на суму 182 136,99 грн.

До судового засідання від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представників. Позов вона підтримує повністю.

Відповідач, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання на повторний виклик не зявився, причини неявки не повідомив.

Суд визнав можливим розглянути цивільну справу за відсутністю сторін .

Суд встановив, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 грудня 2014 р., яке набрало законної сили 7 квітня 2015 р., з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 4000 000 грн. як безпідставно набутих грошових коштів. У стягненні процентів за користування безпідставно набутими грошовими коштами суд І інстанції позивачеві відмовив.

Судове рішення про стягнення безпідставно набутих коштів досі не виконано.

Позивач просить застосувати до відповідача засоби цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобовязання, що передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України, у виді стягнення інфляційних витрат, починаючи з грудня 2013 р. по травень 2015 р., та 3 % річних, починаючи з 5 грудня 2013 р. по 11 червня 2015 р., на загальну суму 3 217 155 грн. 25 коп.

Суд дійшов висновку, що правовідносини зобовязального характеру (грошове зобовязання) між сторонами у справі виникли не з часу звернення до суду з позовом про стягнення безпідставно набутих коштів, а з часу набрання попереднім рішенням законної сили, відповідно до якого з відповідача стягнуто безпідставно набуті грошові кошти на суму 4000 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідносинами, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обовязку.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ч.1 ст. 625 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч.2 ст.625 ЦК України).

Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обовязковість судових рішень. Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всі1й території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Перелік підстав виникнення цивільних прав та обовязків передбачені ст.11 ЦК України.

Відповідно до ч.5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст. 14 ЦПК України).

Отже, прострочення виконання грошового зобовязання з боку відповідача розпочалося 7 квітня 2015 р., з дня набрання рішенням суду законної сили, і триває досі.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49 цс12 та від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11.

Проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11).

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 р. № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (ч.1 ст. 4 цього Закону).

Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр».

Індекс інфляції за квітень 2015 р. становив 114, за травень 2015 р. - 102,2

Відповідно розмір інфляційних витрат, виходячи з суми боргу 4 000 000 грн., становить 648 000 грн. :

(4000 000 х 114 : 100) 4000 000 = 560 000 ;

(4000 000 х 102,2 : 100) 4000 000 = 88 000 ;

560 000 + 88 000 = 648 000.

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою:

сума боргу х 3 % : 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

Три проценти річних в межах заявлених вимог за період з 7 квітня по 11 червня 2015 р., виходячи із терміну прострочки 66 днів , становить 118 355 грн. 62 коп. згідно такого розрахунку: 4000 000 х 0,03 : 365 : х 66 = 21 698,63.

Отже, загальна сума грошових коштів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 669 698,63 грн. (648 000 + 21 698,63 ).

В звязку з частковим задоволенням позову відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України відповідач має компенсувати позивачеві пропорційно задоволеним вимогам понесені останнім судові витрати - 21% на суму 767 грн. 34 коп., виходячи з такого розрахунку :

669 698,63 : х = 3 217 155,25 : 1;

х = 669 698,63 : 3 217 155,25 ;

х = 0,21 (21%) ;

3654 х 0,21 = 767,34

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 214, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів та інфляційних витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три проценти річних на суму 21 698 грн. 63 коп., інфляційні на суму 648 000 грн. та судові витрати на суму 767 грн. 34 коп., а всього - 670 465 грн. 97 коп. (шістсот сімдесят тисяч чотириста шістдесят пять гривень девяносто сім копійок).

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя