Дата документу 22.04.2015 Справа № 554/3277/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Чуванової А.М.,

при секретарях Роєнко О.О., Юрченко А.О., Ігнатенко С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3 про вселення та зобовязання не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням та стягнення моральної шкоди; треті особи: орган опіки та піклування Октябрської районної у м.Полтаві ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6,-

ВСТАНОВИВ :

В березні 2015 рокуОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про вселення в квартиру АДРЕСА_1, зобовязання відповідача не перешкоджати користуванню житловим приміщенням та відшкодування моральної шкоди в сумі 25000 гривень. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідачу належить вищевказана чотирьохкімнатна квартира на праві власності. З відповідачем вона перебувала з 07.11.2003 року у зареєстрованому шлюбі; у них 30.08.2003 року народився син ОСОБА_7; 10.01.2014 року шлюб між ними було розірвано. Вона з дитиною зареєстрована у спірній квартирі, проте відповідач 27.02.2015 року замінив замки від вхідних дверей, виселив їх з квартири, не допускає їх у житлове приміщення, чим порушує її право на користування квартирою та завдає моральної шкоди, як їй так і дитині. Посилаючись на зазначені обставини, та на те, що свого житла вона не має, змушена проживати з сином у занедбаній квартирі, переживають з сином нервовий стрес, погіршився їх стан здоровя, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 вимоги позову підтримали, просили їх задовольнити повністю. Неповнолітній ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що хоче жити з матірю,та бажає, щоб батько подарував їм однокімнатну квартиру.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що дійсно він поміняв вхідні замки та виселив позивачку, у звязку з її сварливим характером, купив для сина однокімнатну квартиру. Квартира, в яку заселилися позивачка з сином, знаходиться в задовільному стані, він привіз туди плиту, меблі. Згоден, щоб син проживав у його чотирьохкімнатній квартирі, але позивачку він не впустить у своє житло. Просив відмовити у задоволенні всіх позовних вимог за необґрунтованістю.

Представник відповідача - ОСОБА_9 в судовому засіданні позов не визнала, підтримала пояснення довірителя, просила відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю. Щодо моральної шкоди заперечує, оскільки вважає, що такої, як позивачці, так і дитині, не завдано.

Представник третьої особи орган опіки та піклування Октябрської районної у м.Полтаві ради-Дяченко В.В. в судовому засіданні з позовом згоден, просив його задовольнити, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні з позовом не погодилася, пояснила, що позивачка постійно вчиняла сварки, викликали міліцію, у вселенні їй потрібно відмовити.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до суду не зявилися, про день, місце, час розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вирішив розглядати справу у їх відсутність.

Заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом об'єктивно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувала з 07.11.2003 року у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу в них народився син ОСОБА_2

Вячеславович, ІНФОРМАЦІЯ_1. 10.01.2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.7- рішення суду). Згідно висновку, затвердженого рішенням виконкому Октябрської районної у м.Полтаві ради (а.с.24) визнано доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 із матірю ОСОБА_1 Відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.12-13-договір купівлі продажу). За вказаною адресою зареєстровано місце проживання позивачки та неповнолітнього сина (а.с.9- ксерокопія паспорту позивача, а.с.11- довідка), проте відповідач не допускає ОСОБА_1 у помешкання. Ці обставини ніким із сторін не заперечуються.

Статтею 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами судового захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Судом в повній мірі доведено факт того, що з боку відповідача здійснюються перешкоди для позивача у користуванні нею та сином спірною квартирою.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що право позивача на здійснення права користування квартиру АДРЕСА_1 підлягає захисту у судовому порядку шляхом вселення позивача з сином у вказане житлове приміщення.

Згідно зі ст. 64 ч.1 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні із власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 неправомірно не допускає ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в спірну квартиру АДРЕСА_1, тому вона разом з неповнолітньою дитиною підлягає вселенню у вказане житлове приміщення.

На підтвердження підстав для вселення надали покази свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які проживають по сусідству, та знають позивача та відповідача. Показами свідка відповідача - ОСОБА_13 також не спростовано обставин, на які посилається ОСОБА_1, обґрунтовуючи вимоги про вселення.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 25000 гривень, то суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано жодного доказу заподіяння їй такої моральної шкоди.

Позовні вимоги в частині зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням задоволенню також не підлягають з наступних підстав.

Статтею 16 ч. 2 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право;відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, нормою даної статті не передбачений такій спосіб захисту цивільних прав, як зобов'язання вчинити певні дії в майбутньому.

Стосовно заявленої позивачем ОСОБА_1 вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 23 ЦК України встановлено право фізичні особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їхніх прав і свобод та законних інтересів.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, та інших дій. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Враховуючи зазначені положення, судом не встановлено факту доведеності заподіяння моральної шкоди позивачеві, а сама позовна заява, окрім вимоги про стягнення суми моральної шкоди, не містить факту наявності та обґрунтування заподіяння такої шкоди, не містять доказів на підтвердження факту погіршення стану здоров'я позивача та дитини, чи настання для позивача інших негативних наслідків внаслідок дій відповідача.

У відповідності до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В свою чергу, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів щодо дійсності завдання їй та сину моральної шкоди, тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.150, 155 ЖК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3 про вселення та зобовязання не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням та стягнення моральної шкоди; треті особи: орган опіки та піклування Октябрської районної у м.Полтаві ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6, задовольнити частково.

ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, вселити в квартиру АДРЕСА_1.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 243,60 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_14