АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/530/14-ц Номер провадження 22-ц/786/338/15Головуючий у 1-й інстанції Цвітайло П. В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Пікуля В.П.,

суддів : Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Котелевської селищної ради Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Котелевська державна нотаріальна контора Полтавської області, ОСОБА_2,

про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 і до дня смерті належало ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свій позов ОСОБА_3 мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_6. Згідно свідоцтва від 15.11.1976 року про право особистої власності на будинок АДРЕСА_1 останнє належало колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_6 Після смерті ОСОБА_6 вступила у право на спадкування його дружина ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина. До складу спадщини, зокрема, входить: житловий будинок та господарські споруди, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Після смерті матері на ім'я позивача залишився заповіт, згідно якого ОСОБА_5 усе своє майно заповідала ОСОБА_3 Проте, йому було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді будинку АДРЕСА_1, який належить до колгоспного двору, оскільки свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, видане виконкомом Котелевської селищної ради 11.12.1991 року не може бути прийнято нотарісом в якості правовстановлюючого документу, оскільки відповідно до Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 року колгоспний двір припинив своє існування.

У серпні 2014 року ОСОБА_3 подав до суду додаток до позовної заяви, де відповідачем також вказав Котелевську селищну раду Полтавської області.

Під час судового розгляду цивільної справи за вищевказаним позовом за ухвалою суду було замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Котелевську селищну раду Полтавської області в якості співвідповідача, а також за ухвалою суду в справу вступила третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_2 (а.с. 41-42, 91-92).

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Котелевської селищної ради Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Котелевська державна нотаріальна контора Полтавської області, ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок - задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом на житлові будинки з господарськими будівлями, що складаються з житлового будинку «А-1» загальною площею 92, 8 кв.м., в тому числі житлової площі - 59, 3 кв.м. та житлового будинку «Г-1» загальною площею 49, 0 кв.м., в тому числі житлової площі - 16, 2 кв.м., а також господарських будівель: літня кухня «Б», навіс «б1», погріб вхідний «В», гараж «Д», навіс «д», навіс «д1», вбиральня «Е», погріб вхідний «Ж», сарай «З», сарай «К», навіс «к», навіс «к1», сарай «Л», вбиральня «М», колодязь № 1, водопровід № 3, огорожа № 4, ворота огорожі № 5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, і до дня смерті належали ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судові витрати стягнуто з відповідачів на користь позивача відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Додатковим рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2015 року визначено, що судові витрати слід стягнути з відповідачів, а саме з ОСОБА_4, Котелевської селищної ради Полтавської області по сплаті судового збору по 91, 80 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити повністю. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та її представника, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.ст. 1233, 1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_3 являється сином ОСОБА_6 та ОСОБА_5, даний факт ніким із сторін не оспорюється, і доказуванню відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Котелевською селищною радою Полтавської області від 22.04.1991 року (а.с. 7).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2, виданого відділом РАЦС Котелевського районного управління юстиції Полтавської області 26 листопада 2007 року (а.с. 7 - зворотний бік).

За життя ОСОБА_5 12 жовтня 2007 року склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, а також все те, що буде їй належати на день смерті за законом ОСОБА_3 повністю, що підтверджується світлокопією даного заповіту серії ВКА № 032169, зареєстрований в реєстрі за № 1998, посвідчений приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу ОСОБА_7 ( а.с. 8).

Після смерті матері - ОСОБА_5 відкрилася спадщина за заповітом.

До складу спадкового майна спадкодавця ОСОБА_5 входить нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і до дня смерті належало ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 814/02-31 від 18 липня 2014 року, до Котелевської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_3 з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим ОСОБА_7 на житловий будинок з господарськими спорудами за АДРЕСА_1.

Нотаріусом було встановлено, що правовстановлюючий документ на вищезазначене нерухоме майно, а саме: свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, видане виконавчим комітетом Котелевської селищної ради 11.12.1991 року взамін свідоцтва про право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Котелевської селищної ради 15.11.1976 року, рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 12.10.2010 року, визнано недійсним, тому зазначене свідоцтво не може бути прийнято нотаріусом в якості правовстановлюючого документа ( а.с. 53).

Те, що спадкодавець ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на відповідній правовій основі володіла та мала право на домогосподарство, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується дослідженими в ході судових засідань документами, зокрема світлокопіями погосподарської книги (а.с. 98-104), будівельної справи (а.с. 109-113), спадкової справи (а.с. 137-142).

Крім цього, відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавської області від 03.11.2014 року земельна ділянка площею 0,47 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить до земель комунальної власності, відповідно до рішення Котелевської селищної ради Полтавської області від 25.03.1994 року № 55 надана в користування ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд і ведення особистого селянського господарства (а.с. 108).

Колегією суддів також встановлено, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 31 жовтня 2013 року у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права приватної власності на частку в майні, що є спільною сумісною власністю відмовлено.

Зокрема, рішенням апеляційного суду Полтавської області від 31 жовтня 2013 року встановлено, що ОСОБА_2 не надала суду переконливих доказів наявності підстав вважати спірне домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя з підстав, передбачених, ст. 25 Кодексу про шлюб та сімю України.

При цьому колегією суддів було звернуто увагу, що у Постанові Пленуму Верховного Суду України від N 7 від 04.10.91 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (із послідуючими змінами та доповненнями) Верховним Судом України викладена правова позиція, відповідно до якої, згідно зі ст.17 ЗК ( 561-12 ) і ст.14 Закону України "Про власність" ( 697-12 ) земельна ділянка для будівництва жилого будинку і господарських будівель надається громадянину у приватну власність, участь інших осіб у будівництві не створює для них права приватної власності на жилий будинок, крім випадків, коли це передбачено законом.

Згідно зі статтями 16 і 17 Закону України "Про власність", таке право, зокрема, виникає, коли будівництво велось подружжям в період шлюбу - жилий будинок у зв'язку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велось за рахунок спільної праці членів сім'ї - жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

Таке ж право за цих умов належить членам сім'ї власника жилого будинку, якщо вони приймали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст.156 ЖК ( 5464-10 ) обов'язок.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Котелевської державної нотаріальної контори, Котелевської селищної ради Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання права власності в порядку спадкування рішенням апеляційного суду Полтавської області від 31 жовтня 2013 року було відмовлено, оскільки вимоги були передчасними та не могли бути розглянуті за вказаним складом відповідачів.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позову про визнання права приватної власності на частку у майні, що є спільною сумісною власністю, доказів при розгляді справи що переглядається, які б підтверджували її майнові права на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 нею не надано, колегія суддів приходить до переконання, що рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2014 року не порушує прав апелянта, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Частина 2 ст. 11 ЦПК України передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Тому, суд апеляційної інстанції відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК України, може вийти за межі доводів апеляційної скарги, але не вправі перевіряти законність судових рішень відносно осіб, які не подали апеляційну скаргу, оскільки в силу змагальності та диспозитивності ці особи самі визначають свою процесуальну поведінку: оскаржити рішення чи ні.

За вказаних обставин, колегія судів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна

З оригіналом згідно

суддя В.П. Пікуль