Справа №590/1156/13 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження 88-ц/788/8/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Ільченко О. Ю.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Апеляційного суду Сумської області від 13 лютого 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 дочірнього агролісогосподарського підприємства «ОСОБА_3 агролісгосп» про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 10 грудня 2013 року, в яке були внесені виправлення ухвалою цього ж суду від 20 грудня 2013 року, задоволено позов ОСОБА_2.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі на попередній посаді інженера з охорони праці ОСОБА_3 дочірнього агролісогосподарського підприємства «ОСОБА_3 агролісгосп».

Зобовязано Ямпільське дочірнє агролісогосподарське підприємство «ОСОБА_3 агролісгосп» виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 6340,39 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 дочірнього агролісогосподарського підприємства «ОСОБА_3 агролісгосп» на користь держави 229,40 грн. судових витрат.

В силу ст.367 ЦПК України допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_2 та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць на суму 3170,20 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 13 лютого 2014 року задоволено клопотання ОСОБА_2 та представників ОСОБА_3 дочірнього агролісогосподарського підприємства «ОСОБА_3 агролісгосп» про визнання мирової угоди.

Скасовано рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 10 грудня 2013 року та ухвалу цього ж суду від 20 грудня 2013 року.

Визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та представниками ОСОБА_3 дочірнього агролісогосподарського підприємства «ОСОБА_3 агролісгосп» на наступних умовах:

- ОСОБА_2 відмовляється від заявлених позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на умовах зміни підстав для звільнення, а саме: звільнення із займаної посади на підставі ст.36 п.1 КЗпП України за угодою сторін з 01 жовтня 2013 року;

- директор ОСОБА_3 дочірнього агролісогосподарського підприємства «ОСОБА_3 агролісгосп» ОСОБА_4 погоджується щодо зміни підстав звільнення ОСОБА_2, а саме: звільнення його із займаної посади на підставі ст.36 п.1 КЗпП України за угодою сторін з 01 жовтня 2013 року, виплатити йому середній заробіток в сумі 6340,39 грн., та зобовязується подати до ОСОБА_3 районного відділу внутрішніх справ УМВС України в Сумській області заяву про закриття кримінального провадження про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за ст.350 КК України.

У звязку з укладенням сторонами мирової угоди і визнання її судом закрито провадження у даній справі.

01 липня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Апеляційного суду Сумської області із заявою про перегляд ухвали апеляційного суду від 13 лютого 2014 року про закриття провадження у даній справі за нововиявленими обставинами, в якій просить скасувати вказану ухвалу Апеляційного суду Сумської області, як вбачається з її змісту, за наявністю істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи.

Вимоги заяви про перегляд ухвали апеляційного суду позивач обґрунтував тим, що після постановлення апеляційним судом оскаржуваної ухвали відповідач 04 червня 2015 року сплатив йому борг по заробітній платі в сумі 10929,05 грн., в тому числі, заробітну плату за робочі дні: 27 вересня 2013 року, 30 вересня 2013 року та 01 жовтня 2013 року, а також перерахував йому електронні перекази, серед яких була компенсація за несвоєчасно сплачену заробітну плату за 30 вересня 2013 року, визнавши, тим самим, що позивач не вчиняв прогулу 30 вересня 2013 року.

Крім того, рішенням Апеляційного суду Сумської області від 18 травня 2015 року встановлено обставини того, що за період з 03 серпня 2013 року по 01 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_2 перебував у вимушеному прогулі у звязку з незаконним звільненням, тобто встановлено той факт, що 30 вересня 2013 року позивач не вчиняв прогулу на роботі.

На думку позивача, ці обставини є нововиявленими і мали входити до предмету доказування у даній справі щодо поновлення його на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, враховуючи, що вони є істотними, які не були і не могли бути йому відомі на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, інакше б вони вплинули на позитивний для нього результат вирішення спору за його позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 дочірнього агролісогосподарського підприємства «ОСОБА_3 агролісгосп» ОСОБА_5 про залишення зави позивача без задоволення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами, зокрема, є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.п.3, 7 Постанови «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4, нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

В той же час, як вбачається з ухвали Апеляційного суду Сумської області від 13 лютого 2014 року, якою скасовано рішення місцевого суду від 10 грудня 2013 року про задоволення позову ОСОБА_2 і визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та представниками ОСОБА_3 дочірнього агролісогосподарського підприємства «ОСОБА_3 агролісгосп», а також закрито провадження у даній справі, сторони погодились, що підставою для звільнення ОСОБА_2 з роботи стала угода сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, а не прогул, як помилково вважає позивач у поданій ним заяві про перегляд ухвали апеляційного суду за нововиявленими обставинами.

Крім того, у визнаній апеляційним судом мировій угоді сторін відповідач погодився виплатити позивачу середній заробіток в сумі, визначеній рішенням суду від 10 грудня 2013 року 6340,39 грн., тобто сплатити кошти за весь час вимушеного прогулу, отже, і за 30 вересня 2013 року також, що підтверджує факт того, що позивача було звільнено не за прогул, передбачений п.4 ст.40 КЗпП України, а за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, а самому позивачу на той період мало бути відомо, що 30 вересня 2013 року для нього не є днем прогулу.

Таким чином, вказані позивачем у заяві обставини не є нововиявленими, так як вони не можуть слугувати підставою для зміни чи скасування ухвали суду, оскільки не впливають на висновки апеляційного суду щодо визнання мирової угоди сторін і закриття у звязку з цим провадження у даній справі та не спростовують фактів, покладених в основу того судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне заяву ОСОБА_2 про перегляд ухвали суду апеляційної інстанції від 13 лютого 2014 року у звязку з нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 315, 361, 365 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Апеляційного суду Сумської області від 13 лютого 2014 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 дочірнього агролісогосподарського підприємства «ОСОБА_3 агролісгосп» про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -