Справа № 154/1355/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Канівець Л.Ф.
Провадження № 22-ц/773/1539/15 Категорія: 48 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Завидовської-Марчук О.Г., Свистун О.В.,

при секретарі - Лимарі Р.С.,

з участю:

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірваний. Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю, потребувала курс у стоматологічного лікаря лікування та навчається у школі мистецтв на хореографічному відділенні НВК №9 ім. А. М. Трояна міста Кам'янець-Подільський, відвідування якого є платним.

Згідно рішення Яворівського районного суду Львівської області від 29 січня 2007 року з відповідача на утримання дочки стягнуто аліменти у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття. Однак рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2011 року розмір аліментів був зменшений з 1/4 до 1/6 частки доходів відповідача.

Позивач зазначає, що в кінці 2014 року вона понесла додаткові витрати на дитину, а саме: оплатила повну вартість послуг за лікування в стоматологічній поліклініці - 3758,00 грн., та оплатила вартість навчання дочки у школі мистецтв за період з 2014 по 2015 роки, що становить 2625,00 грн.. Оскільки відповідач відмовляється добровільно відшкодувати половину додаткових витрат на дитину, просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь 1/2 частину понесених нею додаткових витрат на дитину в розмірі 3205,00 гривень.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07 вересня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені нею додаткові витрати на лікування та витрати, що викликані із розвитком певних здібностей дочки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 3205,00 грн. та судових витрат в розмірі 487,20 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог позивача відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, пославшись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3, як батько неповнолітньої дитини, з якого на утримання цієї дитини присуджено аліменти, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на неї, що пов'язані з лікуванням та розвитком здібностей.

З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів повністю погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Тобто суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів і обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів, відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2011 року з відповідача ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки щомісячно стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку.

Також судом встановлено, що за рішеннями Першотравневого районного суду міста Чернівці від 21 вересня 2010 р. та 24 вересня 2010 р. апелянту присуджено сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З довідки від 19.12.2014 року про оплату стоматологічних послуг, що надавалися ОСОБА_3 внаслідок її захворювання, та квитанцій (а.с. 2-5) про оплату за навчання дочки в період з 2014 - 2015 роки вбачається, що позивачем було понесено на вказані цілі додаткові витрати в розмірі 6410,00 грн.(3785,00 грн. +2625,00 грн.), половину із яких вона просить стягнути з відповідача.

За таких обставин, міський суд, встановивши на підставі доказів, яким було дано належну оцінку, те, що у зв'язку з навчанням дочки на хореографічному відділенні НВК №9 ім. А.М. Трояна міста Кам'янець-Подільський, та лікуванням в стоматологічній клініці, виникли додаткові витрати, що полягають в оплаті навчання та лікування. Ці витрати зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на розвиток здібностей дитини (її навчання), та у забезпеченні її фізичного розвитку, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення 1/2 понесених позивачкою витрат у вказаний період.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК дотримався вищевказаних вимог закону, належним чином перевірив матеріальне становище позивача та відповідача, відхиливши при цьому необгрунтовані покликання останнього щодо відсутності у нього заробітку чи інших доходів, посилання відповідача, що вищезазначені витрати не відносяться до додаткових, таким чином суд законно та обґрунтовано визначив разову участь відповідача у додаткових витратах на дитину в розмірі 3205,00 грн..

Відповідно до статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07 вересня 2015 в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/