Дата документу 09.07.2015
Справа № 501/2871/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Смирнова В.В.,

при секретарі Бабенко С.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іллічівську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іллічівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Іллічівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, стверджуючи, що на підставі рішення виконавчого комітету Олександрівської сільської ради депутатів трудящих №4 ОСОБА_2 виділено земельну ділянку під будівництво будинку в с.Олександрівка, розміром 0,15 га.

На підставі вказаного рішення, на земельній ділянці за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, с.Олександрівка, провулок Західний, буд.7 ОСОБА_2 побудував будинок, який складається з приміщень:

- літ.«А» житловий будинок, який складається з приміщення І- тамбуру, площею 1, 4 кв.м., 1-1 кухні, площею 5,9 кв.м., 1-2 житлова кімната, площею 12,8 кв.м., 2-1 житлова кімната, площею 5,4 кв.м., 2-2 кухня, площею 7,1 кв.м. Загальна площа приміщень - 32,6 кв.м., житлова площа - 18,2 кв.м., допоміжна площа приміщень - 14,4 кв.м.

- літ. «Б» вбиральня,

- №1 огорожа,

- №2 цистерна,

- №3 хвіртка.

26 січня 2012 року ОСОБА_2 помер.

Після смерті батька, у встановлений законом строк позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на що отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у звязку з тим, що немає правовстановлюючих документів на спадкове майно.

У подальшому позивачка звернулася до Іллічівської міської ради із заявою про передачу у власність земельної ділянки площею 0,1498 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: м.Іллічівськ, сел.Олександрівка, провулок Західний, 7, на що отримала відмову до надання погодженої усіма суміжними землевласниками та землекористувачами схеми фактичного обміру земельної ділянки, розташованої за адресою: м.Іллічівськ, сел.Олександрівка, провулок Західний, 7.

Вказані будівлі були здійсненні ще за життя спадкодавцем, але свідоцтво про право власності не було отримано. Також, земельна ділянка площею 0,1498 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд надана ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Олександрівської сільської ради депутатів трудящих №4. Однак, за життя батько не встиг оформити державний акт на земельну ділянку та отримати кадастровий номер земельної ділянки.

У звязку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1498 га, яка розташована на території Іллічівської міської ради за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, сел.Олександрівка, провулок Західний, 7, яка належала померлому ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Олександрівської сільської ради депутатів трудящих №4, за цільовим призначенням земельної ділянки будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Позивачка була належним чином сповіщена про день і час судового розгляду справи, однак до суду не зявилася та надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити в повному обсязі (а.с.31).

Відповідач також був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, однак представник відповідача до суду не зявився та надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.50), заперечення проти позову до суду не надав.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно копії рішення виконавчого комітету Олександрівської сільської ради депутатів трудящих №4 ОСОБА_2 виділено земельну ділянку під будівництво будинку в с.Олександрівка, розміром 0,15 га. (а.с.11).

Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ м.Іллічівська 16.07.2012 року на імя ОСОБА_2 (а.с.15-19), на земельній ділянці за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, с.Олександрівка, провулок Західний, буд.7 побудовано будинок, який складається з приміщень:

- літ.«А» житловий будинок, який складається з приміщення І- тамбуру, площею 1, 4 кв.м., 1-1 кухні, площею 5,9 кв.м., 1-2 житлова кімната, площею 12,8 кв.м., 2-1 житлова кімната, площею 5,4 кв.м., 2-2 кухня, площею 7,1 кв.м. Загальна площа приміщень - 32,6 кв.м., житлова площа - 18,2 кв.м., допоміжна площа приміщень - 14,4 кв.м.

- літ. «Б» вбиральня,

- №1 огорожа,

- №2 цистерна,

- №3 хвіртка.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть вбачається, що 26 січня 2012 року ОСОБА_2 помер (а.с.20).

Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.21) вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою померлого ОСОБА_2.

Відповідно до копії листа Іллічівської міської державної нотаріальної контори №344 від 14.03.2012 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті її батька ОСОБА_2, який помер 26 січня 2012 року у звязку з тим, що немає правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.23-24). Також, вказаним листом розяснено ОСОБА_1 про необхідність звернутися до суду за визнанням права власності на вищевказане спадкове майно.

Згідно копії листа першого заступника Іллічівської міської ради ОСОБА_3 №2-3575 від 14.12.2012 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у передачі у власність земельної ділянки площею 0,1498 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: м.Іллічівськ, сел.Олександрівка, провулок Західний, 7 до надання погодженої усіма суміжними землевласниками та землекористувачами схеми фактичного обміру земельної ділянки, розташованої за адресою: м.Іллічівськ, сел.Олександрівка, провулок Західний, 7 (а.с.25).

Разом з тим, відповідно до копії схеми земельної ділянки площею 0,1498 га розташованої за адресою: м.Іллічівськ, сел.Олександрівка, провулок Західний, 7, схема фактичного обміру земельної ділянки погоджена усіма суміжними землевласниками та землекористувачами (а.с.26-27).

Згідно із ст.1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Спадкоємцями, згідно ст.1222 ЦК України, за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на момент відкриття спадщини.

Згідно листа Іллічівської міської державної нотаріальної контори №813/01-16 від 03.07.2015 року, ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею до майна ОСОБА_2, померлого 26 січня 2012 року, інші спадкоємці про прийняття спадщини не зверталися (а.с.30).

Таким чином позивачка по справі є спадкоємцем за законом і її звернення до суду є правомірним.

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою згодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку.

Постановою пленуму ВСУ від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10. наголошено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У відповідності до ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до вказаного кодексу земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Статтею 131 вказаного Кодексу зазначено, що громадяни України, мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Аналогічні вимоги зазначені в статті 126 Закону України «Про державний земельний кадастр» згідно з якою право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до вимог ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації.

Статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що обов'язковій реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно.

Статтею 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що заява про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку, за письмовою заявою правонабувача, може подаватися державним кадастровим реєстратором, який здійснив державну реєстрацію такої земельної ділянки. Оскільки на момент реєстрації права власності на вказану земельну ділянку кадастровий номер не надавався та відомості про неї не заносились до кадастру, тому позивачка позбавлена можливості набути права власності на земельну ділянку на підставі вказаної статті.

Статтею 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку у випадках, встановлених законом.

Статтею 28-1 ч.2 вказаного закону передбачено, що орган, який здійснює ведення Державного земельного кадастру (в даному випадку управління Держземагенства), надає органу державної реєстрації прав інформацію про кадастровий номер земельної ділянки, кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки, право доступу до перегляду кадастрових карт (планів). Інформація, одержана від органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, вноситься державним реєстратором під час здійснення державної реєстрації прав на відповідний об'єкт до розділу Державного реєстру прав, який містить відомості про нерухоме майно.

Як зазначено вище, кадастровий номер земельній ділянці не надавався і з зазначених причин відсутня інформація про кадастровий номер, що позбавляє позивача змоги реалізувати право на спадкування нерухомого майна (земельної ділянки).

Відповідно ст.7-1 Закону України «Про державний земельний кадастр» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин, здійснює підготовку земельно-кадастрової документації та внесення до Державного земельного кадастру відомостей про землі, розташовані у межах державного кордону України; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, організовує роботи із землеустрою, що проводяться з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Статтею 21 вказаного закону визначено, що підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру є документація із землеустрою щодо формування земельних ділянок.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

В постанові Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

Документи які містять достатні дані (кадастровий номер та кадастровий план, технічна документація з оцінки земель) для проведення реєстраційних дій державним реєстратором щодо спадкування земельної ділянки відсутні, оскільки на момент набуття останнім права власності на земельну ділянку їх виготовлення не передбачалось чинним законодавством.

Неможливість отримати документ про право власності на вказану земельну ділянку прямо слідує з наведених положень діючого законодавства.

Таким чином відсутність у позивача можливості надання нотаріусу належно оформленого ОСОБА_4 з Державного земельного кадастру та ОСОБА_4 з технічної документації про нормативну грошову оцінку спадкової земельної ділянки, позбавляє його права на оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року, що регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, до правовстановлюючих документів, якими є судові рішення, відносяться рішення, якими за результатами розгляду справи у позовному провадженні або в порядку окремого провадження у відповідності з положеннями глави 33 ЦПК України у резолютивній частині визнано право власності на об'єкт нерухомості за конкретним суб'єктом.

При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими.

Крім того, відповідно до ч.1-2 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Відповідно до ч.2 ст.80 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Згідно із п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, ставки судового збору за подання до суду позовної заяви, що має майновий характер, встановлюється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно із ч.2 с.6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Дана позовна заява має майновий характер. Позивачкою при подачі позову до суду не було надано інформації щодо дійсної вартості спірного майна та нею було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 гривень, що підтверджується квитанцією (а.с.2).

Разом з тим, згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, виконаної оцінювачем ТОВ «Проекти, технічні документації, кадастр», вартість земельної ділянки площею 0,1498 га, що знаходиться в користуванні ОСОБА_2, розташованої за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, сел.Олександрівка, провулок Західний, 7 складає 155597,00 грн.

Таким чином, підлягає стягненню з позивачки недоплачений нею судовий збір у розмірі 1316,10 грн. (1559,70 243,60 = 1316,10 грн.).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, ст.ст.328, 1216, 1218 ЦК України, ст.125 ЗК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Іллічівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1498 га, яка розташована на території Іллічівської міської ради за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, сел.Олександрівка, провулок Західний, 7, яка належала померлому ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Олександрівської сільської ради депутатів трудящих №4, за цільовим призначенням земельної ділянки будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 1316,10 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом 10 днів з дня оголошення рішення, або отримання його копії.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області ОСОБА_4