28.07.2015 Справа № 363/816/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 липня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Клименко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 21 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обовязків Публічного акціонерного товариства «БАНК КІПРУ» та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено договір факторингу №1. Відповідно п.п. 2.1, 2.2 Договору Клієнт ПАТ «НЕОС БАНК» відступає фактору ПАТ «Альфа-Банк» свої права вимоги заборгованості по кредитним договорах, укладених з боржником, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор, шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває право вимоги заборгованості по кредитних договорах. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржником щодо заборгованостей стають дійсними для фактора та вважаються наданими йому. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі повязані з ним права, зокрема грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржником процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів.

Отже, внаслідок укладення договору відбулася з заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 28 квітня 2011 року № 14/18-512/2011 позичальником згідно якого є ОСОБА_2.

28 квітня 2011 року ПАТ «БАНК КІПРУ» (правонаступник ПАТ «НЕОС БАНК») та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 14/18-512/2011, відповідно до якого ОСОБА_2 був наданий кредит у сумі 460 000,00 грн.

Позивач зазначає, що він в повному обсязі виконав свої зобовязання за кредитним договором, натомість відповідач свої обовязки з повернення кредиту та нарахованих відсотків, не виконав, внаслідок чого станом на 15.12.2014 року у нього перед банком виникла прострочена заборгованість:

- 322434 грн. 47 коп. заборгованість за кредитом;

- 34715 грн. 41 коп. заборгованість по відсотказ;

Просить стягнути з відповідача на їх користь вказану суму заборгованості в розмірі 357434 грн. 88 коп., та понесені судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою, в якій просив слухати справу за їх відсутності (а.с.33).

Відповідач в судові засідання неодноразово (а.с.42,48,57,58) не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

За таких обставин з урахуванням думки представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення згідно ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, 21 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обовязків Публічного акціонерного товариства «БАНК КІПРУ» та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено договір факторингу №1. Відповідно п.п. 2.1, 2.2 Договору Клієнт ПАТ «НЕОС БАНК» відступає фактору ПАТ «Альфа-Банк» свої права вимоги заборгованості по кредитним договорах, укладених з боржником, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор, шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває право вимоги заборгованості по кредитних договорах. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржником щодо заборгованостей стають дійсними для фактора та вважаються наданими йому. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі повязані з ним права, зокрема грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржником процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів.

Отже, внаслідок укладення договору відбулася з заміна кредитора, а саме ПАТ «Альфа Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 28 квітня 2011 року № 14/18-512/2011 позичальником згідно якого є ОСОБА_2.

28 квітня 2011 року ПАТ «БАНК КІПРУ» (правонаступник ПАТ «НЕОС БАНК») та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 14/18-512/2011, відповідно до якого ОСОБА_2 був наданий кредит у сумі 460 000,00 грн.

Позивач зазначив, що він в повному обсязі виконав свої зобовязання за кредитним договором, натомість відповідач свої обовязки з повернення кредиту та нарахованих відсотків, не виконав, внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість, яка станом на 15.12.2014 року складає 357149 грн. 88 коп.

Пунктом 1.2 Статуту ПАТ «НЕОС БАНК» передбачено, що відповідно до рішення загальних зборів від 17 квітня 2015 року (протокол № 41) є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «БАНК КІПРУ», яке в свою чергу, відповідно до рішення загальних зборів учасників від 19 листопада 2008 року (протокол № 39) є правонаступником Акціонерного банку «АвтоЗАЗбанк» який був створений шляхом реорганізації Комерційного банку «АвтоЗАЗбанк» на установчих зборах акціонерів 15 грудня 1993 року (протокол № 1.) Комерційний банк «АвтоЗАЗбанк» був зареєстрований Національним банком України 21 жовтня 1991 року, реєстровий номер 43.

На підставі ст. 203 ЦК України Волевиявлення учасника права чину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, в даному випадку сторони бажали укласти правочин і що зовнішній вираз волі відповідає внутрішньому.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобовязанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги.

Статтею 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо зміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 статті 516 ЦК України передбачає, що зміна кредитора у зобов»язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов»язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно ст. 530 ЦК України зазначено: якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором, або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України зазначено: „якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, за договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу ( фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона ( фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони ( клієнта) за плату ( у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи ( боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобовязання клієнта перед фактором.

Стаття 1079 ЦК України передбачає, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб»єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобовязань або відповідальності перед боржником у звязку з порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до розрахунку загальна заборгованість відповідача перед позивачем згідно з умовами договору, складає 357149 грн. 88 грн.:

- 322434 грн. 47 коп. заборгованість за кредитом;

- 34715 грн. 41 коп. заборгованість по відсотках;

Оскільки договір факторингу являє собою зобов'язальне правовідношення, яке виникає між фактором та клієнтом (банком), за яким фактор купує у клієнта право вимоги останнього по відношенню до його боржників за договорами по сплаті заборгованості за надані послуги, тим самим фінансуючи діяльність клієнта.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 повинен повернути заборгованість, а тому позовні вимоги Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3,4,10, 118, 119, 213, 214, 215, 224 ЦПК України ст. ст. 15,16, 203, 512-517, 525, 526, 625, ч.2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054, 1077-1080 Цивільного кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 357 149 грн. 88 коп. та сплачену суму судового збору у розмірі 3654,00 грн., а всього стягнути 360 803 (триста шістдесят тисяч вісімсот три) грн. 88 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана протягом десяти днів заява про апеляційне оскарження, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Л.Ф.Войнаренко