Справа № 487/5462/13-ц
Провадження № 2/487/158/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2015 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П.,при секретарі Сочивко І.О. ,представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості

В С Т А Н О В И В

20.06.2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №NKXRRX06990170 від 20.03.2007 року в розмірі 62533,42 грн., та судовий збір в розмірі 625,33 грн.

У заяві позивач зазначив, що 20.03.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір на суму 2914,80 грн. строком на два роки, зі сплатою 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

При цьому, ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява з її невід'ємною частиною Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком кредитний договір.

За умовами договору ОСОБА_2 мав сплачувати Банку щомісячний фіксований платіж у період з « 5 по 10» число у розмірі 259,52 грн. з кінцевим терміном погашення 20.03.2009 року.

Умови кредитного договору ОСОБА_2 не виконувалися, у зв'язку з чим станом на 26.04.2013 року заборгованість за договором склала 62533,42 грн., з яких 2914,80 грн. - за кредитом, 15561,94 грн. - за несплаченими процентами за користування кредитом, 2413,39 грн. - по оплаті комісії, 38189,32 грн. - пені, 500 грн. штраф (фіксована частина, 2953,97 грн. штраф (процентна складова).

В подальшому представник позивача уточнив позовні вимоги та заявою від 27.11.2013 року, з урахуванням сум, що було стягнуто з відповідача за Судовим наказом від 26.06.2008 року, просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 55189,79 грн., з яких 13550,11 грн. - за несплаченими процентами за користування кредитом, 1049,30 грн. - по оплаті комісії, 37724,20 грн. - пені, 250 грн. штраф (фіксована частина, 2616,18 грн. штраф (процентна складова).

У судовому засіданні представник позивача уточнені вимоги підтримав, підтвердив фактичні обставини викладені у заяві та просив задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позову відмовити, посилаючись на пропущення позивачем строків позовної давності звернення до суду з вимогою щодо сплати кредитної заборгованості.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, , що 20.03.2007року між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір на підставі якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 2914,80 грн. на строк 24 місяці з 20.03.2007 року по 20.03.2009 року включно, зі сплатою 24% річних.

Фактично вказаний кредитний договір у сукупності складається з Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») ( далі - Умови).

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим Банком з урахуванням судового наказу, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 20.06.2008 року, заборгованість ОСОБА_2 станом на 26.04.2013 року становить 55189,79 грн., з яких 13550,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1049,30 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 37724,20 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 250 грн. - штраф (фіксована складова); 2616,18 грн. - штраф (процентна складова).

До суду з позовною заявою про стягнення заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 20.06.2013 року.

У судовому засіданні представник позивача посилався на те, що строк позовної давності по вказаному договору, передбачений Умовами, становить п'ять років. А отже ОСОБА_2 своїм підписом на заяві підтвердив згоду на збільшення позовної давності, відповідно до положень ст.259 ч.1 ЦК України.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплати ти проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Із Заяви позичальника ОСОБА_2 вбачається, що він звертався до банку з проханням надати строковий кредит у сумі 2914,80 грн. на строк 24 місяців з 20.03.2007 року по 20.03.2009 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2,0% за місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 104,93 грн. та єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 485,80 грн. в обмін на зобов'язання з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»). Таким чином датою останнього платежу є 20.03.2009 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до умов кредитного договору його складовою частиною є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка)(Стандарт). З даним пунктом боржник ознайомився та погодився, про що свідчить його підпис на заяві, вказаний пункт в установленому законом порядку не дійсним не визнавався.

Відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) , які є невід*ємною частиною кредитного договору , між Банком та відповідачем наявна домовленість про збільшення строку позовної давності до 5 років, що відповідає вимогам ч.1 ст. 259 ЦК України та свідчить про дотримання банком строків позовної давності.

Така правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 24.09.2014 року в справі №6-144цс14.

Ст.ст.526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, зобов язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов язання або одностороння зміна його умов не допускається.у звязку із чим суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з вказаним позовом , а тому вимоги банку підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.

В силу ч. 3 розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається , що загальний розмір заборгованості складає 55189,79 грн., з яких пеня нарахована в розмірі 37724 грн.20 коп..

Конституційний суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов*язань" від 22 листопада 1996 року дійшов до висновку , що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватись таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Крім того, вимога , щодо нарахування та сплаті неустойки за договором споживчого кредиту , яка є явно завищеною, не відповідає вимогам передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст. 509 ,ч.ч.1.2 ст.627 ЦК України засадам справедливості , добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов*язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Такий висновок Конституційного суду України узгоджується з положенням Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року №39/248 , в якій наголошено , що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають зокрема , за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст.551 ЦК України.

Виходячи із зазначеного, та, що розмір збитків для позивача складається із 37724,20 грн., суд вважає, що розмір пені необхідно зменшити до 20000 грн., що буде відповідати принципам справедливості, добросовісності та розумності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 554,551,629, 1050 ЦК України суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Також з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст.10,60, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" 13550 грн. 11 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1049 грн. 30 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, 20000грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязання за договором, 250 грн. штрафу ( фіксована частина), 2616 грн. 18 коп. штрафу( процентна складова), а всього 37465 грн.59 коп. та 374грн.66 коп. судового збору.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд в порядку, встановленому ст.294, ст. 295 ЦПК України.

Суддя Павлова Ж.П.