АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ХижнякАндрій Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою Зайцева Михайла Михайловича в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті», третя особа - приватний нотаріус КМНО ХижнякА.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 березня 2012 року між сторонами укладено кредитний договір № 50002130, відповідно до якого позивачу на придбання автомобіля «VW Т5 Caravelle» було надано грошові кошти у сумі 379 252,00 грн., що еквівалентно сумі 47 200,00 доларів США. Станом на 19 листопада 2013 року останнім було погашено суму кредиту і проценти за користування кредитом у розмірі 354 414,54 грн., а на 20 листопада 2013 року залишкова сума кредиту становила 68 513,71 грн. Остання оплата була здійснена 11 грудня 2013 року, а саме достроково внесено платіж залишкової суми кредиту на суму 71 820,80 грн., тобто зайво перераховано більше двох тисяч гривень. Придбаний автомобіль експлуатувався протягом десяти місяців до січня 2013 року. На теперішній час не використовується. З отриманого ОСОБА_2 листа ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва вбачається, що за виконавчим написом приватного нотаріуса звернено стягнення на вказаний транспортний засіб на підставі договору застави. У зв'язку з тим, що зазначений виконавчий напис не відповідає вимогам закону, позивач просить визнати його таким, що не підлягає виконанню, і скасувати.

_________________________________________________________

Справа № 755/821/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/5637/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Марцинкевич В.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року позов задоволено. Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО

Хижняка А.М. № 1768 від 5 листопада 2014 року таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі Зайцев М.М. в інтересах ТОВ «Порше Мобіліті», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про те, що позивач виконав умови кредитного договору, за яким йому відповідачем надавалися грошові кошти. Також вказує, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом у повній відповідності із вимогами чинного законодавства.

В суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Порше Мобіліті» -

Зайцев М.М. подану ним апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року без змін.

Приватний нотаріус КМНО Хижняк А.М., належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Під час розгляду справи судом встановлено, що між сторонами 13 березня 2012 року укладено кредитний договір № 50002130, відповідно до якого ОСОБА_2 на придбання автомобіля «VW Т5 Caravelle» було надано грошові кошти у сумі 379 252,00 грн., що еквівалентно сумі кредиту 47 200,00 доларів США. Щомісячні платежі повинні сплачуватися на рахунок ТОВ «Порше Мобіліті» у гривнях за відповідним обмінним курсом (а.с. 4-5).

Зігдно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

В забезпечення виконання позичальником своїх обов'язків за кредитним договором, між сторонами 15 березня 2012 року укладено договір застави зазначеного транспортного засобу № 50002130, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Маринець О.С. (а.с. 93-98).

5 листопада 2014 року приватним нотаріусом КМНО Хижняком А.М. вчинено виконавчий напис № 1768 про звернення стягнення на автомобіль «VW Т5 Caravelle», що належить на праві власності ОСОБА_2 для задоволення вимог ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором та договором страхування у розмірі

265 932,96 грн. (а.с. 7).

Задовольняючи позов та визнаючи спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, суд виходив з того, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за ним, та безспірності характеру правовідносин сторін. Крім того, на момент вчинення напису позивачем було виплачено залишок заборгованості.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку.

Положеннями ст. 87 Закону України «Про нотаріат» передбачається, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зазначеним Переліком встановлено, що для одержання виконавчого напису про звернення стягнення на заставлене майно подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Як вбачається з пояснень сторін, вірно встановлено судом першої інстанції та підтвердилося під час апеляційного розгляду справи, позивач вносив щомісячні платежі в рахунок погашення кредиту вчасно та в повному обсязі.

Доводи апелянта з приводу того, що у ОСОБА_2 виникла загальна заборгованість за кредитом, оскільки він не сплачував страхові платежі відповідно до договору страхування транспортного засобу, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до рахунків-фактур, а також письмової вимоги про повернення кредиту та погашення заборгованості від 17 вересня 2014 року (а.с. 147-164, 224-236), які надсилалися ТОВ «Порше Мобіліті» на адресу боржника, заборгованість по страховим платежам не вказувалася, від останнього вимагається погасити заборгованість саме за кредитним договором, а не за договором страхування, що спростовує доводи представника відповідача про зарахування платежів в порядку черговості на інші виплати.

На підтвердження виконання своїх обов'язків за кредитним договором позивачем надано копії квитанцій (а.с. 8-20), з яких вбачається, що станом на 19 листопада 2013 року ним було погашено суму кредиту і проценти за користування кредитом у розмірі 354 414,54 грн. На 20 листопада 2013 року залишкова сума кредиту становила 68 513,71 грн. Остання оплата здійснена 11 грудня 2013 року, а саме достроково внесено платіж на суму 71 820,80 грн., що перевищує залишкову суму кредиту.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про те, що безспірності вимог ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 з наданих сторонами доказів не вбачається, а тому підстав для звернення стягнення на заставне майно на час вчинення приватним нотаріусом КМНО Хижняком А.М. виконавчого напису № 1768 не було, що свідчить про вчинення спірного виконавчого напису з порушенням встановлених чинним законодавством вимог.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Зайцева Михайла Михайловича в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : І.М. Вербова

Судді : Г.М. Кирилюк

М.М. Панченко