АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/1143/2015 Головуючий в І інстанції: Булах Є.М.
Категорія: 27 Доповідач: Майданік В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 28 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 12 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:

04 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект"(далі - товариство, ТОВ "Кей-Колект", позивач) про визнання договору поруки припиненим. Просила визнати припиненою з 12.03.2008 року поруку ОСОБА_3 за договором поруки від 26.01.2007 року, який був укладений між нею та АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ТОВ "Кей-Колект", в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за договором про надання споживчого кредиту від 26.01.2007 року №0.

Позов обґрунтований тим, що 26.01.2007 рокуміж ОСОБА_4, ОСОБА_3 та АКІБ ?УкрСиббанк?, правонаступником якого є ПАТ ?УкрСиббанк?, укладено договір поруки, за яким остання зобов'язалась нести солідарну відповідальність за виконання зобов'язань ОСОБА_4 перед банком, що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту, зокрема щодо вчасного повернення суми наданого кредиту та відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,3% річних та інше. 12.12.2011 року банк уступив право вимоги заборгованості ОСОБА_4 ТОВ "Кей-Колект"за відповідним договором факторингу. Через неналежне виконання позичальником умов кредитного договору банк звертався до суду з позовом про солідарне стягнення з неї, ОСОБА_4 та ПП ?Мікропровід? заборгованості за зазначеним кредитним договором. В липні 2012 року під час слухання справи їй стало відомо, що в лютому 2008 року було збільшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк вдвічі - до 24,6%. Вказане підтверджується довідкою від 22.08.2008 року. Вважає, що зазначена зміна відсоткової ставки є зміною умов кредитного договору, яка здійснена без відома та згоди поручителя призвела до збільшення обсягу відповідальності поручителя, тому на підставі п.2.1 договору поруки, ч.1 ст.559 ЦК України є підстави для припинення поруки.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 12 січня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючий в інтересах ОСОБА_3, просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, пославшись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначив, що судом було не враховано, що кредитний договір взагалі не передбачає можливості роздільного застосування окремих відсоткових ставок, яка нараховується на суму заборгованості. Також вказав, що поза увагою суду залишилось те, що банк вніс зміни до кредитного договору щодо розміру відсоткової ставки листом-офертою від 22.02.2008 року, яким було запроваджено нову систему нарахування відсотків. Зокрема, у вказаному листі відсутні посилання на події, визначені п.9.2 кредитного договору, що передбачає збільшення відсоткової ставки, тому такі дії банку порушують п.2.1 договору поруки щодо збільшення обсягу відповідальності поручителя.

У своєму запереченні представник позивача просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що лист банку №193708 від 22.02.2008 року свідчить лише про реалізацію банком свого права, передбаченого п.9.2 кредитного договору, погодженого сторонами, як наслідку порушення позичальником умов договору і про умови якого позивачка знала, про що і засвідчено її підписом у договорі поруки, а також виходив з того, що судом не встановлено будь-яких внесень змін до кредитного договору, внаслідок яких збільшено обсяг відповідальності поручителя.

Однак до таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

26.01.2007 року між АКІБ ?УкрСиббанк? та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за яким останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі 105 731 доларів США строком до 26.01.2018 року під 12,3% річних (а.с.5-11).

Відповідно п.9.2 кредитного договору сторони погодили, що протягом дії цього договору банк відповідно до умов п.1.3.1 договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої із наступних підстав, зокрема порушення позичальником кредитної дисципліни (п.п.?а?); документально підтвердженого погіршення матеріального стану позичальника та даних про по виконанню кредитної дисципліни (п.п.?б?); здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами або кредитами, або зміну у грошово-кредитній політиці НБУ (п.п.?в?).

Крім того, зазначеним пунктом передбачена процедура збільшення розміру процентної ставки у разі настання обставин, передбачених цим пунктом. Зокрема, банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа. Такий розмір процентної ставки починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні банку до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору.

У разі незгоди із новим розміром процентної ставки позичальник повідомляє банк письмово про свою незгоду із такою новою ставкою, факт не подання такого письмового повідомлення, вважається згодою позичальника на встановлення банком такого нового розміру процентної ставки з дати, що зазначена у повідомленні банку (а.с.8).

Відповідно до договору поруки від 26.01.2007 року, укладеного між АКІБ ?УкрСиббанк? (Кредитор), ОСОБА_4 (Позичальник) та ОСОБА_3 (Поручитель), остання зобов'язалась перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх зобов'язань за вказаним вище кредитним договором від 26.01.2007 року (а.с.12-14).

Відповідно до листа банку №193708 від 22.02.2008 року, направленого позичальнику ОСОБА_4, банк з 12.03.2008 року запроваджує нову систему нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену суму основного боргу. Зокрема, в разі неналежного виконання умов кредитного договору від 26.01.2007 року, а саме у випадку прострочення платежу за кредитним договором, банк з дати виникнення простроченої суми основного боргу, нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищені проценти, а саме в розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу. Також в листі було зазначено, що продовження клієнтом користування кредитом за кредитним договором вважається вираженням згоди стосовно умов, викладених в даному повідомленні (а.с.26).

Отже, як вже зазначалось, положення кредитного договору містять умови, які передбачають право банку збільшити відсотки у разі порушення зобов'язання без зазначення ставки, на яку вони збільшуються. Вказаним вище листом банк попередив позичальника, що у разі порушення кредитної дисципліни відсоткова ставка на прострочену суму кредиту буде збільшена до 24,6%.

З метою об'єктивного дослідження обставин справи колегією суддів була витребувана інша цивільна справа, на яку у своїх поясненнях посилається представник позивача, а саме справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_4, ОСОБА_3 ПП "Мікропровід" про стягнення заборгованості за договором.

З матеріалів даної справи вбачається, що в вересні 2010 року банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ПП ?Мікропровід? про стягнення заборгованості, зокрема і за вказаним вище кредитним договором і заборгованість за договором складається, зокрема, із заборгованості по прострочених відсотках за користування кредитом в сумі 18250,76 доларів США (а.с.6-7 іншої справи).

З наданої банком довідки-розрахунку вказаної суми за станом на 21.09.2010 року вбачається, що процентна ставка на прострочену суму заборгованості по кредиту з 26.03.2008 року розрахована в розмірі 24,6% (а.с.15 іншої справи). Заборгованість за кредитом та відсотками виникла з 27.02.2009 року, розмір нарахованих відсотків складає 42774,02 доларів США, сплачені відсотки складають 24523,26 доларів США, заборгованість по відсотках складає 18250,76 доларів США (а.с.13, 14 зворот іншої справи).

Таким чином, після збільшення відсотків на прострочену суму заборгованості до 24,6% в березні 2008 року, позичальник продовжував виконувати умови кредитного договору належним чином, а з 27.02.2009 року зобов'язання ним були порушені, виникла заборгованість, на яку банк почав нарахував відсотки за ставкою 24,6%.

Заочним рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 27.01.2011 року у вказаній вище витребуваній справі позов банку задоволено. Зокрема, стягнуто достроково солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 861431,83грн., серед якої заборгованість по прострочених відсотках в сумі 18250,76 доларів США (144531,42грн.) (а.с.95-99).

Таким чином, колегія суддів вважає, доведеним факт підвищення відсоткової ставки на прострочену суму заборгованості з березня 2008 року відповідно до вказаного вище листа банку, направленого на адресу позичальника в порядку п.9.2 кредитного договору.

Ухвалою того ж суду від 09.07.2012 року вказане заочне рішення було скасовано, а справа призначена до розгляду (а.с.17).

Ухвалою від 15.08.2012 року по даній справі змінено позивача ПАТ ?УкрСиббанк? та залучено до участі у справі в якості позивача ТОВ ?Кей-Колект? (а.с.126-127).

Ухвалою суду від 31.08.2012 року вказана позовна заява залишена без розгляду на підставі ч.1 п.3 ст.207 ЦПК України (а.с.27).

Відповідно до договору факторингу №1 від 12.12.2012 року та виписки з додатку №1 до нього, ПАТ УкрСиббанк? передав у власність ТОВ ?Кей-Колект? права вимоги за вказаним вище кредитним договором від 26.01.2007 року (а.с.87-90).

Крім того, представником товариства разом із запереченнями на позовну заяву у цій справі була надана копія позовної заяви від 30.09.2014 року ТОВ ?Кей-Колект? до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ПП ?Мікропровід? про солідарне стягнення заборгованості за кредитними договорами. Зокрема, про стягнення з вказаних відповідачів 146491,22 доларів США, що еквівалентно 1893555,91грн. за вказаним вище кредитним договором. Прострочена заборгованість за відсотками із вказаної суми складає 59069,19 доларів США (а.с.91-94).

При цьому також надано копію розрахунку, з якої вбачається, що процентна ставка на прострочену заборгованість становить 12,3% (а.с.95-98).

При апеляційному розгляді справи сторони зазначили, що справу за вказаним позовом ще не розглянуто.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.22 постанови №5 ?Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин? відповідно до ч.1 ст.559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

26.01.2007 року між АКІБ ?УкрСиббанк? та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено договір поруки №0 (а.с.45-47), за яким ОСОБА_3 як поручитель зобов'язалась перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли із вказаного вище кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (п.1.1). Крім того в договорі вказано, що поручителю відомо про всі умови кредитного договору, в тому числі, зокрема і процентна ставка 12,3% річних (п.1.2). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених у вищевказаному кредитному договорі (п.1.3).

Згідно п.2.1 вказаного договору поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, унаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під згодою розуміється як візування змін в кредитний договір поручителем так і отримання згоди шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями і та інше (а.с.13).

Матеріали досліджених справ не містять доказів візування змін в кредитний договір поручителем так і отриманням від нього згоди шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями, направлених банком на його адресу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підвищення відсоткової ставки на прострочену суму заборгованості з 12,3% до 24,6%, а отже і збільшення розміру відповідальності поручителя, відбулось без його згоди.

Згідно зі ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.554 вказаного Кодексу разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

За ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.1 ст.533 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.653 вказаного Кодексу у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

За змістом ч.1 ст.654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.559 вказаного Кодексу порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, з огляду на положення ч.1 ст.559 ЦК України слід дійти висновку про те, що встановлення нових умов щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, за відсутності згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України справа №6-70цс14 від 10.09.2014 року.

Суд же на вказане уваги не звернув та помилково вважав, що обсяг відповідальності поручителя не був збільшений, що призвело до порушенням норм матеріального і процесуального права, що на підстав п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову.

Таким чином, позов ОСОБА_3 є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а порука ОСОБА_3 за договором поруки від 26.01.2007 року (укладений між нею та АКІБ ?УкрСиббанк?, правонаступником якого є ТОВ "Кей-Колект" в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за договором про надання споживчого кредиту від 26.01.2007 року) має бути визнана припиненою з 12.03.2008 року.

У своїх запереченнях і при апеляційному розгляді справи представник відповідача посилався на те, що відповідач купив право вимоги за вказаним кредитним договором із розрахунку 12,3% річних за користування кредитом, що не має ніякого значення факт збільшення в минулому банком в два рази розміру відсоткової ставки, оскільки це було передбачено кредитним договором та договором поруки, що на теперішній час розглядається справа за позовом ТОВ "Кей-Колект" до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ПП ?Мікропровід? про солідарне стягнення заборгованості за кредитними договорами і в даній справі розрахунок заборгованості зроблений, виходячи з відсоткової ставки в 12,3%. А отже не може йти мови про збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Колегія суддів не може прийняти до уваги зазначені посилання відповідача, оскільки вважає, що лише сам факт збільшення банком обсягу відповідальності поручителя без його згоди, який відбувся та підтверджений матеріалами справи, є підставою для припинення поруки. При цьому перерахування заборгованості наступним кредитором за попередньою відсотковою ставкою не впливає на припинення поруки.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі - по 182,70грн. з кожного (243,60грн. + 121,80грн./2).

Керуючись ст.ст.303, 307, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, ст.ст.553, 559, 628, 651, 654 ЦК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3,задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона 12 січня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим задовольнити.

Визнати припиненою з 12.03.2008 року поруку ОСОБА_3 за договором поруки від 26.01.2007 року, який був укладений між нею та АКІБ ?УкрСиббанк?, правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за договором про надання споживчого кредиту від 26.01.2007 року №0.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі - по 182,70грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

судді: