Справа № 468/1659/15-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ, заочне

19.10.2015 року Баштанський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого по справі судді Бойко Л.Л. при секретарі Цегельник Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Баштанка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

06.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. В заяві позивач на підтвердження позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору від 11.05.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 4451 грн. 47 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював оплату по кредитному договору згідно умов. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 24.09.2015 року має заборгованість в сумі 96 890 грн. 72 коп., яка складається з: 4425 грн. 07 коп. - заборгованість за кредитом; 19742 грн. 18 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 721 грн. 08 коп. комісія, 72002 грн. 39 коп. заборгованість по пені. Від цієї суми позивачем віднято суму в розмірі 47639 грн., що була задоволена рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 15.10.2014 року. Різниця становить 49 251 грн. 72 коп. На підставі вищевикладеного позивач просив винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 49251 грн. 72 коп., а також 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 2462 грн. 59 коп. штраф (процентна складова), а всього 52 214 грн. 31 коп. Крім того, просив стягнути витрати понесені по справі (судовий збір) в сумі 1218 грн. 00 коп.

Позовна заява одночасно містить клопотання про можливість розгляду справи у відсутність представника позивача та ухвалення заочного рішення.

Відповідач до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило.

Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою представника позивача - ухвалює заочне рішення.

Дослідивши письмові докази в матеріалах справи (копію рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 15.10.2014 року, розрахунок заборгованості, копію заяви позичальника, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, копію паспорту на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, копію довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, копію банківської ліцензії), суд вважає, що в позові слід відмовити виходячи з наступного:

- в судовому засіданні встановлено, що дійсно 11.05.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4451 грн. 47 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював оплату по кредитному договору згідно умов. Станом на 09.04.2014 року заборгованість відповідача становила 84 177 грн. 42 коп. в 2014 році позивачем предявлено позов до суду про стягнення з відповідача даної суми заборгованості. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 27.06.2014 року в задоволенні позову було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 15.10.2014 року вказане рішення Баштанського районного суду було скасовано і ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволені частково та стягнуто заборгованість в сумі 47 639 грн.

06.10.2015 року позивач знову звернувся до суду з позовом до відповідача і просив стягнути заборгованість за вищевказаним кредитним договором від 11.05.2007 року, яка утворилась станом на 24.09.2015 року, за виключенням суми 47639 грн., що була стягнута за вищевказаним рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 15.10.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором або законом правові наслідки, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від нього, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до п.п. 3.2.2, 3.2.3., 3.2.7 п.3.2; п.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с.8-11) передбачено обовязок погашення позичальником заборгованості за кредитним договором, винагороду в розмірі та на умовах, встановлених в заяві, погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки, винагороду у неустойку, не пізніше дати, зазначеної повідомленні банку, передбаченого п.п.3.3.1, 3.3.2, 3.3.3. даних Умов. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позивальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Звернувшись у 2014 році до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості позивач застосував до позичальника положення ст. 611 ЦК України.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 27.06.2014 року та рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 15.10.2014 року було по суті вирішено питання щодо всієї суми заборгованості за кредитом, зокрема, неустойки станом на 09.04.2014 року, тобто Банк скористався і реалізував своє право вимагати виконання взятого на себе зобов'язання в повному обсязі.

Зі змісту позовної заяви, предявленої 05.10.2015 року та розрахунку заборгованості вбачається, що позивач просив стягнути з позичальника неустойку за порушення умов договору, яку він продовжив нараховувати вже після судового рішення, тобто за період з 10.04.2014 року по 24.09.2015 року.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, обов'язок по наданню доказів покладено на сторони.

Враховуючи вищевикладене заявлені позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 218, 224-227 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

в позові Публічному акціонерному товариству комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення (отримання копії рішення).

ГОЛОВУЮЧИЙ ПО СПРАВІ СУДДЯ