Справа №588/850/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шевченко В. С.
Номер провадження 22-ц/788/304/15 Суддя-доповідач - Маслов В. О.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 25 грудня 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_6 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час її навчання,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 25 грудня 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти 385 грн. щомісячно на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи стягування з 21 травня 2014 року до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2016 року. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що не може надавати допомогу повнолітній дочці, так як на утриманні у нього знаходиться неповнолітній син від іншого шлюбу, має непрацездатних батьків похилого віку, які потребують його матеріальної підтримки, постійної роботи за місцем свого проживання знайти не може, має мінливий, нерегулярний дохід від тимчасових робіт. Натомість позивачка має постійну роботу та отримує значний дохід, їх спільна донька є єдиною дитиною позивачки. Вважає, що ОСОБА_5 не надала суду доказів, що вона несе додаткові витрати на навчання повнолітньої доньки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_5, яка вважала рішення місцевого суду правильним, а апеляційну скаргу необгрунтованою, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення місцевого суду залишенню без зміни, виходячи з ч. 1 ст. 308 ЦПК України.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 1995 року по 1997 рік. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що вбачається з свідоцтва про народження, копія якого є на а.с. 9.

16 серпня 2008 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_5, що підтверджується паспортом, копія якого знаходиться на а.с. 2 - 5.

Згідно до договору № Д9-Б-13-3 від 12 серпня 2013 року та довідки на а.с. 6, 8 дочка сторін ОСОБА_6 навчається на денному відділенні у Сумському кооперативному технікумі за спеціальністю "Бухгалтерський облік", на контрактній основі та стипендії не отримує, термін навчання з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2016 року.

В судовому засіданні місцевого суду встановлено, що після досягнення дочкою повноліття, в її матеріальному забезпеченні бере участь лише мати, яка відповідно до довідки про доходи на а.с. 95 працює старшим касиром у відокремленому підрозділі «Сумська дирекція залізничних перевезень» ДП «Південна залізниця» із середньою заробітною платою за період з квітня 2014 року по вересень 2014 року - 3703 грн. 60 коп. на місяць.

Згідно з довідкою про склад сім'ї на а.с. 7, ОСОБА_5 зареєстрована у АДРЕСА_1, крім неї за вказаною адресою зареєстровані її чоловік - ОСОБА_7, син чоловіка - ОСОБА_8, 1994 року народження, донька чоловіка - ОСОБА_7, 1996 року народження, ОСОБА_6 зареєстрована у АДРЕСА_2.

Відповідно до довідки на а.с. 46 ОСОБА_3 зареєстрований у АДРЕСА_3, фактично проживає АДРЕСА_4 і має такий склад сім'ї: мати - ОСОБА_9, 1935 року народження, батько - ОСОБА_10, 1931 року народження, син - ОСОБА_3, 2003 року народження, дружина - ОСОБА_11, 1961 року народження.

В судовому засіданні місцевого суду встановлено, що відповідач постійної роботи за місцем свого проживання не має, але періодично виїздить на заробітки до Російської Федерації.

Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання покладено на обох батьків.

Таким чином, місцевий суд встановив наявність у ОСОБА_5 потреби у матеріальній допомозі у зв'язку із навчанням повнолітньої доньки в технікумі. Визначаючи розмір аліментів, суд взяв до уваги майновий і фізичний стан сторін, наявність у платника аліментів на утриманні неповнолітнього сина, обов'язок по утриманню дитини обох батьків та виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості стягнув з відповідача аліменти у розмірі 385 грн. щомісячно. Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, рішення суду відповідає вимогам вказаного закону, а доводи апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Доводи апелянта, що своєї згоди на навчання доньки він не давав не мають правового значення, оскільки відсутність такої згоди не позбавляє його обов'язку утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_5 про наявність на його утриманні батьків похилого віку не є підставою для скасування рішення, оскільки з довідки про склад сім'ї на а.с. 46 вбачається, що вказані особи є пенсіонерами, а отже отримують пенсію та можуть матеріально себе утримувати.

Доводи апелянта, що позивачка не довела суду необхідність витрат на навчання повнолітньої доньки не знайшли підтвердження у справі. В матеріалах справи є договір № Д9-Б-13-3 від 12 серпня 2013 року та довідки на а.с. 6 - 8, з яких вбачається, що загальна вартість навчання у технікумі становить 17100 грн., ОСОБА_6 стипендії не отримує, проживає у гуртожитку кооперативного технікуму. Таким чином в матеріалах справи є достатньо доказів, яким суд дав належну оцінку та з яких вбачається, що навчання повнолітньої доньки вимагає додаткових матеріальних витрат.

Посилання апелянта на те, що позивачка має постійну роботу та отримує заробітну плату вищу за мінімальну не звільняє його від обов'язку утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги від обох батьків.

Крім того, визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд взяв до уваги ті обставини, що відповідач не має постійної роботи за місцем свого проживання та виїздить на заробітки до сусідньої держави, має мінливий дохід, наявність у платника аліментів на утриманні неповнолітнього сина від іншого шлюбу та врахував витрати пов'язані з навчанням доньки сторін в технікумі.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують.

За викладених обставин і фактів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував обставини справи, у відповідності зі ст.212 ЦПК України дав оцінку зібраним доказам і вирішив спір у відповідності з законом, тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити, а рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 25 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -