НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/1805/14-ц
№ 2/183/2323/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення позики,-

встановив:

Подано позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в якому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики в розмірі 7890,00 гривень.

Позов, з посиланням на наявність укладеного договору позики від 06 червня 2011 року обґрунтовано наявністю заборгованості відповідача перед позивачем, не сплаченої у встановлений договором строк.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що 06 червня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 7890,00 грн. на строк до 24 лютого 2013 року. Позивач надав грошові кошти. Відповідач кошти у встановлений строк не повернула, внаслідок чого позивач набув права вимагати стягнення з відповідача грошових коштів. У судове засідання 01 вересня 2015 року представник позивача не з'явився, надавши суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судовому засіданні заперечила проти позову. Вказала на те, що договір позики від 06 червня 2011 року нею не укладався та грошові кошти в розмірі 7890,00 грн. нею не отримувались. Фактично нею була складена розписка про те, що вона отримала у борг від позивача грошові кошти. Склала дану розписку, оскільки працювала на підприємстві, директором якого є позивач, без офіційного працевлаштування - продавцем. Коли на підприємстві виявили недостачу грошових коштів, в якій звинуватили її - вона під психологічним тиском зі сторони працівників позивача склала означену розписку. Від експертизи підпису в договорі позики відмовилась. Крім того, під час звільнення її від позивача, розрахунку за фактично відпрацьований час з нею не проведено. У судове засідання 07 серпня 2015 року, 25 серпня 2015 року, 01 вересня 2015 року не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надала.

Враховуючи неявку відповідача до судового засідання за умови належного повідомлення про час, дату та місце розгляду справи, з урахуванням наданих сторонами пояснень суд вважає за можливе розглянути справу.

У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.

На підставі ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

На підставі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) безоплатно передає другій стороні (позикодавцеві) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві також суму грошових коштів. Договір вважається укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики може бути надана розписка.

Судом встановлено, що 06 червня 2011 року між ОСОБА_1 - позикодавцем та ОСОБА_2 - позичальником укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 7890,00 гривень, яка зобов'язалася повернути зазначені кошти в строк до 24 лютого 2013 року. В договорі вказано про передачу грошових коштів в безготівковій формі на розрахунковий рахунок Позичальника, або шляхом внесення суми позики в касу Позичальника. При цьому в договорі вказано про зобов`язання позивача надати позику в десятиденний строк з моменту підписання договору.

На підтвердження виконання договору, 24 лютого 2012 року відповідачем складено розписку, у відповідності до якої ОСОБА_2 отримала у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 7890,00 грн., які зобов`язалась повернути не пізніше 24 лютого 2013 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином, у відповідності до умов договору.

У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що в порушення умов договору, станом на день розгляду справи, відповідачем сума боргу за договором позики в повному обсязі не повернута, залишок несплаченої заборгованості складає 7890,00 гривень. Доказів протилежного суду не надано.

В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача належить стягнути грошові кошти за договором позики.

Щодо посилань відповідача на не підписання договору позики, складання розписки про отримання грошових коштів під тиском зі сторони позивача або його співробітників, не отримання відповідачем грошових коштів до або після складення розписки та її фактичне складання з метою приховування іншого правочину, суд у відповідності до вимог ст.10, 60 ЦПК України, вважає дані посилання нічим об`єктивно не підтвердженими та такими, що не приймаються до уваги. Суду не надано доказів на підтвердження звернення позивача до суду щодо оскарження договору або витребування грошових коштів за договором, звернень до правоохоронних органів щодо порушення кримінального провадження за злочином, висновків експерта, медичної установи про наявність психологічного тиску або розладу здоров`я відповідача, доказів наявності трудових відносин, колективного або трудового договору між сторонами, доказів на підтвердження факту не підписання договору за умови відмови відповідача від проведення експертизи підписів в договорі позики.

На підставі ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215, 223-233 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, суму заборгованості за договором позики від 06 червня 2011 року в розмірі 7890 гривень 00 копійок, судові витрати в розмірі 243 гривні 60 копійок, а всього - 8133 (вісім тисяч сто тридцять три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов