Провадження №2/521/1609/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Святецькій І.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення виплати за аліментами,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу по аліментах в сумі 5098 гривень 81 копійка та пені за прострочення виплати за аліментами в сумі - 40494 гривні 87 копійок, посилаючись на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2010 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини з усіх видів його доходу але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.04.2010 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року. З того часу відповідач аліменти на утримання доньки сплачує нерегулярно, у зв'язку з чим в нього утворилася значна заборгованість за аліментами. Державним виконавцем було зроблено розрахунок заборгованості по аліментах за період з 01.09.2013 року по 01.09.2014 року, розмір якої визначений у сумі - 5098,81 гривень. На той час виконавче провадження знаходилося в провадженні державної виконавчої служби Першого Малиновського відділу Одеського міського управління юстиції. Відповідач даний розрахунок заборгованості за аліментами не оскаржував, до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості аліментами не звертався, тому і не має ніяких поважних причин не сплачувати аліменти на утримання дитини. Далі позивачка вказує, що у відповідності з вимогами п.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана платити аліменти за рішенням суду, отримувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного процента за кожний день прострочення. Заборгованість виникає поступово, то неустойка збільшується та розраховується за кожний місяць прострочення. Оскільки за відповідачем, згідно розрахунку заборгованості за аліментами існує борг, тому з врахуванням цього боргу, а також боргу якій утворився ще до 01.09.2013 року підлягає до стягнення з відповідача пеня за прострочення сплати аліментів, що виникла за період з 01.09. 2013 року по 01.09.2014 року, розмір якої становить - 40495 гривень 87 копійок. Зазначені вище обставини стали причиною для звернення з наступним позовом до суду.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги своє довірительки підтримав та просив суд задовольнити позов в повному обсязі з врахуванням підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач в судові засідання не з'являвся, подав до суду письмові заперечення, вказуючи, що 25.01.2014 року в нього було виявлено захворювання та встановлено діагноз субарахноідально- вентрікулярний крововилив внаслідок розриву мішотчатої артеріальної аніврізми правої середньої мозкової артерії. Порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу в басейні лівої мозкової артерії. Набряк набухання головного мозку. Арезорботівне внутрішня гідроцефалія. Лівосторонній глибокий геміпарез. Апатіко-абуліческий синдром. Порушення функцій статики ходи. З 25.01.2014 року по 28.01.2014 року він знаходився в комі, відповідачем перенесена трепанація черепу та ще декілька складних операцій. 23.03.2014 року відповідачу була присвоєна перша група інвалідності. Враховуючи вищевикладене та надані суду документи про стан здоров'я, просить відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи - головний державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції м. Одеси Фішер В.В. пояснила суду, що у 2013 році виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку знаходився на виконанні у Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Нею було з'ясовано, що боржник працює на двох роботах, а саме у ТОВ «Ельдорадо» та в ПСФ ТОВ «Спецбудмонтаж -Юг», тому з виконавчого листа було зроблено дві копії і направлені на виконання до бухгалтерій вказаних підприємств. Оскільки заробітна плата ОСОБА_2 була дуже малою, то бухгалтерія відраховувала не ? частину з його заробітку, а ? частину заробітної плати, хоча і половина доходу від його заробітної плати не становила 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому вона як державний виконавець нараховувала боржнику заборгованість по аліментах. Розрахунок заборгованості по аліментах затверджений 10.09.2014 року був змінений, тому що представником боржника надано довідку про перебування ОСОБА_2 на обліку в УПФУ в Київському районі та отримання пенсії по інвалідності. З цих підстав, борг по аліментах ОСОБА_2 у липні 2014 року та у серпні 2014 року складав - по 401,54 гривень,замість визначених раніше - 774,75 гривень.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши подані стороною позивача і відповідачем докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 17 листопада 2010 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 квітня 2010 року до досягнення дитини - ОСОБА_3 повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення набрало законної сили.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах, затвердженого начальником першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, головним державним виконавцем Фішер В.В., при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-5661/10, який видав Приморський районний суд м. Одеси 30.08.2011 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, починаючи з 23.04.2010 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року встановлено, що розрахунок заборгованості по аліментах визначається відповідно до положень статті 182 СК та норми статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно попереднього розрахунку державного виконавця станом на 01.09.2013 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментах складала 7045 гривень 62 копійки. Розрахунок за період з 01.09.2013 року по 30.06.2014 року зроблено виходячи з фактичного заробітку боржника, на підставі наданих довідок. У зв'язку з відсутністю відомостей про працевлаштування та доходи боржника за період з 01.07.2014 року по 31.08.2014 року здійснюється виходячи з середньомісячної заробітної плати встановленої по м. Одеса згідно довідки Головного управління статистики в Одеській області.

Згідно з даними розрахунками заборгованість по стягненню аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 визначена за період починаючи з 01.09.2013 року по серпень 2014 року із розрахунку ? частини з усіх видів заробітку боржника, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку та складає грошову суму у розмірі 5098 гривень 81 копійок. Як пояснила державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Фішер В.В. в залі суду, коли вона виконувала рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2, то враховуючи, що боржник працював на двох роботах копії виконавчих листів були направлені на виконання у дві бухгалтерії де і проводилися відрахування із заробітної плати у розмірі 1/2 частини. Державний виконавець пояснила, що розуміє норму СК, де вказується, що дитина повинна отримувати аліменти не менше від 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного року, вважаючи, що якщо боржник працює, то з кожного місця роботи, на дитину мали б відраховувати не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, коли вона отримувала інформацію про сплачені суми аліментів, то нараховувала борг, незважаючи, що дитина отримувала з двох місць роботи батька у сукупності навіть більше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У наступний час виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів направлено до Київського ВДВС ОМУ в Одеській області, тому що він є інвалідом першої групи та отримує пенсію по інвалідності у УПФ України у Київському районі. З врахування інформації про отримання пенсії було змінено розмір заборгованості по аліментах і у липні та серпні 2014 року до 401,54 гривень за кожний з цих місяців. Представник третьої особи також пояснила, що боржнику розрахунки заборгованості по аліментах направлялися по пошті, але відомостей щодо їх отримання ОСОБА_2 не має.

Представник позивачки в судовому засіданні проти зміни розміру заборгованості не заперечував.

Відповідно до ч.1 статті 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Статтею 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів шляхом стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Неустойка у формі пені стягується за прострочення грошового зобов'язання. У даному випадку за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пеня - це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності) якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено наданими документами, що у січні 2014 року ОСОБА_2 тяжко захворів, з 25.01.2014 року по 28.01.2014 року знаходився в комі. Внаслідок хвороби, 23.03.2014 року йому присвоєна перша група інвалідності, розрахунок заборгованості який наданий суду в якості доказу по справі відповідач не отримував, не оскаржував у встановленому законом порядку.

З розрахунку заборгованості по аліментах, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби вбачається, що державним виконавцем зроблений розрахунок суми належної до сплати відповідачем на користь позивачки виходячи з інформації про його заробіток з місць роботи, про перерахування розміру аліментів з кожної роботи окремо, виходячи з наданої інформації про розмір пенсії за інвалідністю. З зазначених розрахунків вбачається, що у вересні 2013 року за відповідачем рахується заборгованість по аліментах у сумі - 180,87 гривень, у жовтні 2013 - 215,05 гривень, листопаді 2013 року - 184,94 гривень, у грудні 2013 року - 189,89 гривень, у січні 2014 року - 468,70 гривень, у лютому 2014 року - 491,05 гривень, у березні 2014 року - 491,05 гривень, у квітні 2014 року - 491,05 гривень, у травні 2014 року - 491,05 копійок, у червні 2014 року - 322,06 гривень, у липні 2014 року - 401,54 гривень, у серпні 2014 року - 401,54 гривень. Таким чином, борг по аліментах з врахуванням пояснень державного виконавця в залі суду, за період з 01.09.2013 року по 01.09.2014 року мав би становити - 4352 гривні.

Відповідно до статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожний місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені зі прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 3 від 15.05.2006 року в пункті 22 з приводу застосування ст.196 СК України роз'яснив судам, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема в зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, з затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

В судовому засіданні встановлено, що боржник працював на двох підприємствах, бухгалтерії яких відраховували з його заробітної плати 50% для виплати аліментів на утримання дитини. З розрахунку заборгованості вбачається, що у вересні 2013 року з боржника з двох місць роботи стягнуто на користь позивачки аліменти у розмірі - 400,33 гривень (267,00 + 135,33), у жовтні 2013 року позивачка отримала аліменти - 368,15 гривень, у листопаді 2013 року - 398,26 гривень, у грудні 2013 року - 429 гривень. Згідно з діючим законодавством 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якою є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з вересня по листопад 2013 року являлася сума - 291,60 гривень, у грудні 2013 року - 309,60 гривень. З зазначених вище підстав суд приходить до висновку, що заборгованість по аліментах за вказаний період, якщо і має місце, то утворилася не з вини боржника, тому за цей період не може нараховуватися пеня.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено наданими документами, що у січні 2014 року ОСОБА_2 тяжко захворів, з 25.01.2014 року по 28.01.2014 року знаходився в комі. Внаслідок хвороби, 23.03.2014 року йому присвоєна перша група інвалідності, розрахунок заборгованості який наданий суду в якості доказу по справі, відповідач не отримував, не оскаржував у встановленому законом порядку. Як вбачається з витягу з медичної картки стаціонарного хворого № 944 КУ «МКЛ №11» ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні с січня 2014 року по квітень 2014 року, йому встановлено діагноз: субарахноідально-вентрікулярний крововилив внаслідок розриву мішотчатої артеріальної аніврізми правої середньої мозкової артерії. Порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу в басейні лівої мозкової артерії. Набряк набухання головного мозку. Арезорботівна внутрішня гідроцефалія. Лівосторонній глибокий геміпарез. Апатіко-абуліческий синдром. Порушення функцій статики ходи. Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 570974 серія 10 ААВ ОСОБА_2 є інвалідом першої групи за загальним захворюванням, який за станом здоров'я потребує стороннього догляду та сторонній допомоги.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, складеного державним виконавцем, у січні 2014 року з бухгалтері підприємств де працював ОСОБА_2 позивачці перераховано аліментів на загальну суму - 150,50 гривень (32,04+118,46), 30% від прожиткового мінімуму дитини становило - 309,60 копійок, державним виконавцем визначено борг - 468,70 копійок; у лютому 2014 року позивачка отримала аліментів - 128,15 гривень, борг по аліментах визначений - 491,05 гривень, у березні 2014 року ОСОБА_1 отримано аліментів - 128,15 гривень, борг - 491,05 гривень, у квітні 2014 року отримано аліментів - 128,15 гривень, борг становить - 491,05, у травні 2014 року - 104,55 гривень, борг склав - 514,65 гривень, у червні 2014 року сума аліментів - 446,03 гривень, борг - 322,06 гривень, у липні та серпні 2014 року борг по аліментах визначений державним виконавцем - 401,54 гривні за кожний з цих місяців.

Разом з тим, суд ознайомившись з наданими документами як стороною позивачки та стороною відповідача, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення пені за несплачений борг по аліментах в повному обсязі, в тому числі і за період з січня 2014 року по 01 вересня 2014 року, враховує, що у вказаний період відповідач хворів, з січня по квітень 2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні, у травні 2014 року проходив обстеження у поліклініці за місцем лікування, оформлював інвалідність першої групи. З цих підстав суд вважає, що заборгованість по аліментах з січня по серпень 2014 року також виникла не з вини відповідача, що є безумовною підставою для відмови в позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 169, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплачений борг по аліментах з 01.09.2013 року по 01.09.2014 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в десятиденний термін.

Головуючий: