Провадження № 2/359/166/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Івченко В.І., Леоненко А.О., Гомолі О.А.,

за участі : представника позивача - ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про відшкодуван-ня завданої майну шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

21 січня 2014 року від позивача до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява, з урахуванням уточнених позовних вимог 06.11.2014 р., в яких ОСОБА_6 просить суд зобов'язати відповідачів солідарно в місячний строк з дня набрання чинності рішенням суду за власний рахунок очистити від піску належний позивачу колодязь питний, який значиться серед господарських споруд будинку АДРЕСА_1 та відновити його наземну частину (оголовок), стягнути з відповідачів судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він є співвласником будинку за адресою АДРЕСА_1, до скалу господарських споруд якого входить колодязь питний з бетонних кілець 1965 року побудови. У серпні 2012 року відповідачі засипали піском належний ОСОБА_6 колодязь, зруйнувавши його оголовок (наземну частину), оскільки він перешкоджав відповідачам в облаштуванні під'їзду до земельної ділянки, яку вони намагалися отримати під забудову. Згоди на вилучення чи руйнування цього майна позивач не давав. Позивач вважає, що діями відповідачів пошкоджено належне ОСОБА_6 майно, а тому відповідачі мають повернути за власний рахунок майно (колодязь) у його первісний стан та відшкодувати судові витрати.

В судове засідання позивач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з'явився. Натомість уповноважив представляти свої інтереси в суді ОСОБА_1, який позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи до суду не зявився. Уповноважив представляти свої інтереси ОСОБА_3, який позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, оскільки а ні позивачем, а ні його представником, всупереч вимог ст. 57, 60 ЦПК України не доведено наявність самої шкоди.

Відповідач ОСОБА_4, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи до суду не зявилася, натомість уповноважила ОСОБА_5, представляти її інтереси в суді. Представник позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, оскільки позивачем, на його думку, не доведено заподіяння шкоди та той факт, що саме його довірителем завдано цю шкоду.

Відповідач ОСОБА_7, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи до суду не зявилася. Натомість через канцелярію суду подала заяву, якою позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні та розгляд справи здійснити у її відсутність.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є співвласником будинку за адресою : Київська область, АДРЕСА_1. Наведене підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.7) та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.8).

До складу господарських споруд цього будинку належить колодязь питний з бетонних кілець 1965 року побудови, що підтверджується технічним паспортом на садибний житловий будинок за адресою : Київська область, АДРЕСА_1. (а.с. 9).

Позивач вважає, що в 2012 року відповідачі засипали піском належний йому колодязь, зруйнувавши його оголовок (наземну частину), оскільки колодязь перешкоджав їм облаштувати під'їзд до земельної ділянки, яку ОСОБА_2 намагався отримати під забудову (а.с.11). Наявність такого під'їзду до ділянки є обов'язковою умовою для виділен-ня землі, як зазначається у наказі Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17.04.1992 р. № 44 (а.с.12).

Наявність земельного спору та факт незаконного заволодіння ОСОБА_2 спірним колодязем, що належить позивачу встановлено та підтверджується постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2013 р. та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2014 р. у адміністративній справі за позовом ОСОБА_6 до Управління Держземагенства в Бориспільському районі Київської області, Бориспільсь-кої міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог : ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії (а.с. 39-49, 136-140).

В силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підтвердження факту наявної шкоди (руйнування колодязя та засипання його піском) позивачем надано суду фотоілюстрацію спірного колодязя, яка розташована на аркушах 14-16, 18 матеріалів справи.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлю-ються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У звязку з наведеним та в силу вимог ч. 2, 4 ст. 59 ЦПК України суд критично оцінює вищевказані фотознімки, оскільки вони не є доказом, передбаченим ч. 2 ст. 57 ЦПК України.

Головуючий у справі неодноразово роз'яснював сторонам у справі права і обов'язки, визначені та передбачені ст. 10, 27, 31, 57-60, 207 ЦПК України.

На підставі ч. 2 ст. 64 ЦПК України представники відповідачів вимагали подання позивачем чи його представником оригіналів документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи та не посвідчені підписом судді.

На виконання наведеного представник позивача надав суду лише оригінал свідоцтва про право на спадщину від 13.12.1973 р. Щодо неподання інших оригіналів документів пояснив, що вони у позивача відсутні та/або знаходяться в інших осіб (відповідачів), установ, організацій та судових справах. Разом з тим, з клопотанням в порядку ст. 137 ЦПК України, про їх витребування у цих осіб для ознайомлення, до суду не звернувся.

Своїми клопотаннями від 04.03.2014 р. позивач відмовився від попередньо заявленого клопотання про виклик та допит в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 50-54).

Зважаючи на вимоги ст. 50, 180 ЦПК України суд критично оцінює покази ОСОБА_8 та ОСОБА_9 викладені в заяві про їх допит в якості свідків від 20.02.2014 р., оскільки вказані особи не попереджені судом під розписку про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань та не приведені до присяги.

Відповідно до ч. 2 ст. 58, ч. 3 ст. 60 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказуван ню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Представник позивача клопотань про виклик до суду осіб та їх допит в якості свідків, не заявив.

Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодо-вується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналась або могла дізнатись про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Судом встановлено, що колодязь позивача утримується відповідачами без достатньої правової підстави, оскільки знаходиться на огородженій ними парканом земельній ділянці, що підтверджується листом Бориспільської міської ради Київської області від 24.07.2013 року за № 12-33-3013 (а.с.17), листом Бориспільського бюро технічної інвентаризації від 13.07.2012 року за № 1228 та вищевказаними судовими рішеннями.

Крім того, факт незаконного утримання колодязя позивача відповідачами підтверджується відповідними записами у технічному паспорті будинку АДРЕСА_2 за підсумками інвентаризації від 26.06.2012 року (а.с.25) та листом - повідомленням Бориспільського бюро технічної інвентаризації від 25.06.2012 року за № 2284 (а.с. 20).

Відповідно до ч.3 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст. 543 Цивільного кодексу України особа, якій завдано шкоду може вимагати її відшкодування у повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкоду-вати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Разом з тим, позивачем чи його представником не надано суду жодного належного та допустимого доказу наявності шкоди, заподіяної майну ОСОБА_6, а саме спірному колодязю, у виді його руйнування, псування чи засипання піском. Крім того, не надано доказів щодо вчинення вищевказаних дій всіма відповідачами одразу або будь-ким із них.

У звязку з наведеними обставинами суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду з позовною заявою, в разі відмови у задоволенні позову не підлягають відшкодування за рахунок інших сторін у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 543, 1166, 1192, 1214 Цивільного Кодексу України, ст. 10, 11, 57 - 60, 61, 64, 79, 88, 208-210, 212 - 215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про відшкодування завданої майну шкоди, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л. В. Яковлєва