Провадження № 22-ц/780/2753/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 26 28.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

28 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Лащенка В.Д., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

13 грудня 2014 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Посилався на те, що 21 жовтня 2014 року ним виявлено в поштовій скриньці лист відділу примусового виконання рішень ДВС України, що містив постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16 жовтня 2014 року щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області, яким із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Омега Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 4373404,84 долари США і звернуто стягнення на предмет іпотеки. В оскаржуваній постанові про повернення виконавчого документа державний виконавець вказав, що виконавчий лист повернув стягувачу та повідомив стягувача про можливість повторного пред'явлення виконавчого документу до виконання в строк до 16 жовтня 2015 року замість закінчення виконавчого провадження у зв'язку з скасуванням рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий документ, оскільки рішенням Апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2014 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області, яким із нього стягнуто заборгованість, було скасоване. Після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження ОСОБА_2 звернувся до виконавчої служби із заявою про закінчення виконавчого провадження в зв'язку із скасуванням рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий документ, але відповіді на подану заяву ньому не надано до теперішнього часу. Просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити термін звернення до суду; визнати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16 жовтня 2014 року, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень ДВС України Мазуром Г.І. по виконавчому провадженню № 40594977 з примусового виконання виконавчого листа № 1007/13329/2012 від 28 серпня 2013 року, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області недійсною та скасувати.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2015 року скаргу ОСОБА_2 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві залишено без розгляду.

Заявник ОСОБА_2, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2015 року та постановити нову ухвалу, якою поновити строк ОСОБА_2 на оскарження постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16 жовтня 2014 року.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2013 року задоволено позов ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 823-Ф від 28 березня 2007 року, додатковим договором № 1, додатковим договором № 2 до кредитного договору № 823-Ф, укладеним між ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» та ОСОБА_5, на загальну суму заборгованості 4373404,84 долари США звернуто стягнення на предмет іпотеки по іпотечному договору № 823-Ф/757Ф/1018-Ф/1009/Ф/ІП-1 від 31 жовтня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», а саме на земельні ділянки, які підлягають реалізації із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме шляхом продажу ПАТ «Сведбанк» від свого імені будь-якій особі за початковою ціною продажу, визначеною у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Сведбанк» судові витрати в сумі 3219 грн. (а. с. 258 - 263 т. 1).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2014 року апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_5 задоволено, заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено (а. с. 151 - 158 т. 2).

16 жовтня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України видано постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, ВП № 40594977, мотивовану тим, що 16 вересня 2014 року до відділу надійшла заява від 15 вересня 2014 року про повернення виконавчого документа, якою представник стягувача ОСОБА_6, керуючись ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», просить повернути виконавчий лист № 1007/13329/2012, виданий 28 серпня 2013 року Броварським міськрайонним судом Київської області. Роз'яснено стягувачеві, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений до виконання в строк до 16 жовтня 2015 року (а. с. 7 - 9 т. 3).

17 жовтня 2014 року відділ примусового виконання рішень ДВС України направив на адресу ОСОБА_2 постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16 жовтня 2014 року, винесену у ході виконання виконавчого документа - виконавчого листа № 1007/13329/2012 від 28 серпня 2013 року (а. с. 6 т. 3).

Відповідно до ст. ст. 383, 385 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. ст. 72, 73 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку. Суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Залишаючи дану заяву без розгляду на підставі ст. ст. 73, 385 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що скаржник ОСОБА_2 про порушення своїх прав дізнався 21 жовтня 2014 року, про що в судовому засіданні не заперечувала його представник, і доказів поважності причин пропуску строку суду не надала.

При цьому суд першої інстанції обмежився простою констатацією факту про відсутність доказів поважності причин пропуску процесуального строку, не надавши оцінки доводам заявника щодо звернення до державної виконавчої служби із заявою про закінчення виконавчого провадження з підстав скасування рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий документ, як причини пропуску процесуального строку, та при постановленні ухвали ухилився від мотивованої оцінки таких доводів заявника.

Так, оскарження постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві без попереднього вирішення питання щодо поновлення строку для подання скарги у разі його пропущення не передбачено положеннями ЦПК України, а тому відповідач фактично позбавлений можливості оскаржити постанову державного виконавця по суті.

Таким чином оскільки заявником разом із вимогами про незаконність постанови було заявлено клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення цього строку, відхилення даного клопотання мало бути належним чином мотивоване.

При цьому ЦПК України не містить вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, на відміну від повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає можливість повторного пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Також колегія суддів враховує, що ухвалою від 04 березня 2015 року виключено із складу осіб, які беруть участь у справі, стягувача ПАТ «Омега Банк», на права та обов'язки якого можуть вплинути результати розгляду скарги ОСОБА_2, хоча сам заявник зазначив стягувача у скарзі серед інших осіб, які беруть участь у справі, та дана особа повідомлялася судом про час і місце розгляду скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення заяви про поновлення строку на подання скарги на рішення державного виконавця відповідно до вимог ст. 385 ЦПК України, оскільки при постановленні ухвали було порушено норми процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2015 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Лащенко В.Д.

Фінагєєв В.О.