УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою, визнання права власності на житловий будинок, визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 11 квітня 1959 року їх батьки - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали від виконкому Києво-Святошинської ради депутатів трудящих Київської області дозвіл на забудову житлового будинку за типовим проектом по АДРЕСА_2 площею 108,46 кв.м за умови знесення старого глиняного будинку, який належав батькам їх матері. Будівництво спірного будинку завершилось наприкінці 1963 року. Зазначала, що 9 травня 1970 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_9, а 30 квітня 1972 року відповідач зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 Оскільки на спірному домоволодінні проживали три родини, їх батьки вирішили збудувати на присадибній ділянці ще один житловий будинок та забезпечити доньок житлом. У 1980 році був збудований трикімнатний будинок, а у 1994 році до нього була зроблена прибудова. Вказувала, що у 1981 році її сестра з родиною отримала кооперативну квартиру АДРЕСА_1, знялася з реєстрації і переїхала на нове постійне місце проживання. 14 січня 1984 року її батько ОСОБА_7 зі згоди матері ОСОБА_8 подарував їй Ѕ частину спірного домоволодіння на підставі договору дарування. ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла їх мати - ОСОБА_8, яка за життя своїм майном не розпорядилася та після смерті якої відкрилася спадщина. Приблизно з 1995-1996 років відповідач і її донька зі своїм чоловіком та донькою стали проживати в спірному будинку під літерою «В», а вона з батьком проживали в житловому будинку під літерою «А». За життя батько мав намір оформити введення в експлуатацію житлового будинку під літерою «В», але не встиг, оскільки останні три роки майже не ходив. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 помер, за життя своїм майном не розпорядився. Вважаючи, що за відсутності правовстановлюючих документів на ім'я померлого, отримати право на спадкове майно неможливо, звернулась до суду з указаним позовом.

У грудні 2011 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що 30 квітня 1972 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року в них народилася донька. У зв'язку з цим для покращення житлових умов вона вирішила побудувати окремий житловий будинок. Вказувала, що в новозбудованому будинку вона проживала разом з батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 У 1981 році вони з родиною (вона, чоловік та двоє дітей) отримали окрему ізольовану трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та переїхали проживати в зазначену квартиру. У будинку під літерою «В» залишилися проживати її батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Зазначає, що в 1990 році пішла від свого чоловіка та переїхала проживати до спірного домоволодіння, доглядала хвору матір. ІНФОРМАЦІЯ_1 року мати померла. Вважає, що спадщину після смерті матері вона прийняла разом з сестрою та їх батьком ОСОБА_7 За отриманням правовстановлюючих документів на спадкове майно до нотаріальної контори спадкоємці не звертались. ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_7 Спадщину після його смерті прийняли в рівних частках вона та сестра шляхом звернення з відповідними заявами до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори. Зазначала, що оскільки будівництво житлового будинку під літерою «В» було здійснено нею самочинно на земельній ділянці, відведеній для цієї мети, але без належно затвердженого проекту і з урахуванням того, що зазначений будинок був прийнятий в експлуатацію, за нею може бути визнане право власності на нього. Також вважаючи, що житлові будинки під літерами «А» та «В» можуть бути окремими садибами, просила виділити частину земельної ділянки площею 0,05 га для обслуговування житлового будинку під літерою «В» з садиби АДРЕСА_2 шляхом визначення порядку користування нею.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 листопада 2013 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Встановлено факт належності ОСОБА_8 Ѕ частини домоволодіння по АДРЕСА_2, яке складається з житлового будинку під літерою «А», сараю з погребом під літерою «Б» та колонки, як співзабудовнику. Встановлено факт прийняття спадщини в рівних частинах по ј частині кожним після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її донькою ОСОБА_4 та чоловіком ОСОБА_7 шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. Визнано за ОСОБА_4 право власності на ј частину домоволодіння по АДРЕСА_2, яке складається з житлового будинку під літерою «А», сараю з погребом під літерою «Б» та колонки, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8 Встановлено факт належності на праві власності ОСОБА_7 ј частини домоволодіння по АДРЕСА_2, яке складається з житлового будинку під літерою «А», сараю з погребом під літерою «Б» та колонки, в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_8 Встановлено факт належності на праві власності ОСОБА_7 житлового будинку під літерою «В» з прибудовою «в1» по АДРЕСА_2 як забудовнику. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частину домоволодіння по АДРЕСА_2, яке складається з житлового будинку під літерою «А», сараю з погребом під літерою «Б» та колонки, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 Визнано за ОСОБА_5, право власності на 1/8 частину домоволодіння по АДРЕСА_2, яке складається з житлового будинку під літерою «А», сараю з погребом під літерою «Б» та колонки, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину житлового будинку під літерою «В» з прибудовою «в1» по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину житлового будинку під літерою «В» з прибудовою «в1» по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 Визнано за ОСОБА_4 право власності на прибудови «А1», «а» (II тамбур площею 4,3 кв.м, 2-2 прихожа площею 12,1 кв.м, 2-1 кухня площею 10,9 кв.м, крильце), сарай під літерою «Д», вбиральню під літерою «Е» як за забудовником. Разом визнано за ОСОБА_4 право власності на 77/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_2, які складають наступні приміщення: прибудови «А1»; «а» (II тамбур площею 4,3 кв.м, 2-2 прихожа площею 12,1 кв.м, 2-1 кухня площею 10,9 кв.м, крильце); сарай під літерою «Д»; вбиральня під літерою «Е»; 7/8 частин житлового будинку під літерою «А» з прибудовами «аі» і «а2»; 7/8 частин сараю з погребом під літерою «Б»; 7/8 частин вбиральні під літерою «К»; 7/8 частин № 1 скважини; 7/8 частин № 2 мощення; 7/8 частин № 3-6 споруди та 1/2 частина житлового будинку під літерою «В» з прибудовою «в1». Разом визнано за ОСОБА_5 право власності на 23/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_2, які складають наступні приміщення: 1/8 частина житлового будинку під літерою «А» з прибудовами «а1» і «а2»; 1/8 частина сараю з погребом під літерою «Б»; 1/8 частина вбиральні під літерою «К»; 1/8частина № 1 скважини; 1/8 частина № 2 мощення; 1/8 частина № 3-6 споруди та 1/2 частина житлового будинку під літерою «В» з прибудовою «в1».

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково. Встановлено порядок конкретного користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2, виділивши у конкретне користування ОСОБА_5 земельну ділянку площею 500 кв.м з загальної площі 2 249 кв.м біля житлового будинку під літерою «В», у тому числі земельну ділянку загального користування площею 6,2 кв.м для обслуговування стіни господарської будівлі під літерою «Д». Лінія розподілу земельних ділянок встановлено наступним чином: з точки «А», яка розподіляє межу по вул. Шевченка на частини 12,5 метри ліворуч та 3,0 метри праворуч в точку «Б» - 11,50 метри; з точки «Б» в точку «В» - 11,12 метри; з точки «В» в точку «Г» - 11,21 метри; з точки «Г» в точку «П» - 23,08 метри; з точки «П» вздовж стіни будівлі під літерою «Д» в точку «М» - 5,20 метри; з точки «М» в точку «Е» - 1,0 метри; з точки «Е» в точку «Ж» - 6,49 метри; з точки «Ж» в точку «И» - 21,10 метри; з точки «И» в точку «К» - 9,94 метри. Точка «К» розподіляє відрізок 13,28 метри лівої межі ділянки на частини: 3,71 метри ліворуч та 9,57 метри праворуч. Виділено на земельну ділянку площею 61,2 кв. метри в точках «Л», «М», «Е» ОСОБА_4 земельний сервітут шириною 1 метр для обслуговування стіни господарської споруди під літерою «Д». У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У вересні 2015 року ОСОБА_6, який не є стороною по справі, подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року відмовлено у прийнятті та повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2013 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу судді апеляційного суду та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судової ухвали в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ст. 292 ЦПК України особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

При поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, судя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням місцевого суду питання про права та обов'язки ОСОБА_6., який не брав участі у справі, не вирішувалося, оскільки спір виник щодо спадкового майна ОСОБА_5 та ОСОБА_4 після смерті їх батьків - ОСОБА_8 та ОСОБА_7 Разом із тим, вимоги про встановлення факту побудови за спільні кошти подружжя житлового будинку під літ. «в» в с. Жуляни, що увійшов до складу домоволодіння по АДРЕСА_3, та визнання його спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6. не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Установивши зазначені обставини, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_6. на підставі ст. ст. 292, 297 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваної судової ухвали, не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу судді Апеляційного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

Л.М. Мазур

Т.О. Писана