Справа № 6-3/2010
Провадження № 22-ц/779/874/2015
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В.В.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

з участю апелянта ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 18 березня 2015 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів примусового виконання рішення, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 18 березня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів примусового виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14.05.2009 року по справі №317/09 та виконавчого листа, а саме: тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, вжитих ухвалою Калуського міськрайонного суду від 01.02.2010 року.

На дану ухвалу ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що ухвалою Калуського міськрайонного суду від 1 лютого 2010 року задоволено подання державного виконавця про обмеження його у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань за рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14.05.2009 року та виконавчим листом виданим Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення 124247,17 гривень боргу. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.07.2014 року у справі за його заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визнано виконавчий лист№6-128/1-09, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 31.07.2009 року на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14.05.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Укргазбанк» боргу в сумі 124247,17грн. та третейського збору в розмірі 1607,41грн. таким, що не підлягає виконанню. Дана ухвала набрала законної сили. Таким чином, на думку апелянта, відсутні підстави для застосування щодо нього заходів примусового виконання рішення суду.

Вважає, що незаконне обмеження у праві виїзду за кордон щодо нього впливає на його права щодо вільного пересування, передбачені Конституцією України.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову про скасування заходу примусового виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14.05.2009 року, тобто обмеження права виїзду за кордон.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили про їх задоволення.

Представник ВДВС Калуського МУЮ в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час й місце розгляду справи, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши доповідача, пояснення апеллянта та його представника, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до висновку, що до компетенції суду відноситься лише питання тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а зняття такого обмеження проводиться на підставі постанови державного виконавця за наявності визначених обставин.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Порядок здійснення права громадянами України на виїзд з України і в'їзд в Україну, оформлення документів для зарубіжних поїздок регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Випадки тимчасових обмежень права громадян України на виїзд за кордон та підстави для застосування таких обмежень визначені в статті 6 цього Закону, у тому числі, якщо громадянин ухиляється від виконання зобов'язань покладених судовим рішенням.

Відповідно до вказаної правової норми громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Такі обмеження права громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Так, ухвалою Калуського міськрайонного суду від 1 лютого 2010 року задоволено подання державного виконавця про обмеження його у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань за рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14.05.2009 року та виконавчим листом виданим Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення 124247,17 гривень боргу.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.07.2014 року у справі за його заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визнано виконавчий лист№6-128/1-09, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 31.07.2009 року на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14.05.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Укргазбанк» боргу в сумі 124247,17грн. та третейського збору в розмірі 1607,41грн. таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено наслідки завершення виконавчого провадження.

Зокрема, в ч.1 цієї статті вказано, що в разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Отже, у разі виконання боржником відповідних зобов'язань, а також у зв'язку із закінченням виконавчого провадження на підставі ч. 1 п. 8 ст. 49 (повна сплата боргу за виконавчим документом) Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить постанову про скасування заходів примусового виконання рішення, у тому числі, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, копія якої підлягає обов'язковому направленню до адміністрації ДПС для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

У заяві про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 зазначав, що згідно ухвали суду визнано виконавчий лист про стягнення з нього боргу таким, що не підлягає виконанню, а тому немає підстав для застосування щодо нього заходів примусового виконання рішення, у зв'язку з чим просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон.

Нормами цивільного процесуального кодексу України, Законами України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та «Про виконавче провадження» не передбачено можливості скасування установленого ухвалою суду тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України шляхом подачі цією особою заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка вважає, що її права порушені в зв'язку з тимчасовим обмеженням у праві виїзду за межі України, має право оскаржити в апеляційному порядку лише ухвалу суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до чинного законодавства тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

У контексті наведеного, суд не має правових підстав для задоволення такої заяви, а тому, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підлягає залишенню без змін на підставі п. 1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 18 березня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк