Справа № 182/2403/14-ц
Провадження № 4-с/0182/8/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Рибакової В.В.

при секретарі Затуливітер Н.В.

за участю заявника ОСОБА_1, заступника начальника ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02.04.2014 року звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 (а.с.1,2), якою просить скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 29.07.2013 року з примусового виконання виконавчого листа №2/0426/4024/2012, виданого 10.04.2013 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

В обгрунтування вимог скарги посилається на те, що державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 29.07.2013 року, в той час як боржницею рішення суду в повному обсязі не було виконано. Доступу до належної йому 1/3 частини сараю під літерою «Б» боржниця не надала, він досі не має можливості користуватися належним йому нерухомим майном, прохід до приміщення сараю відсутній із-за наявності паркану, який заварений сеткою рабицею. З постановою про закінчення виконавчого провадження від 29.07.2013 року він не згоден, так як державний виконавець не здійснила необхідних заходів щодо примусового виконання рішення суду. Постанову державного виконавця було оскаржено ним 27.02.2014 року начальнику ВДВС. Згідно письмової відповідді від 03.03.2014 року за № С.7-04, постанова державного виконавця від 29.07.2013 року у повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства. Ця відповідь була отримана ним 24.03.2014 року. З таким рішенням начальника ВДВС він не погодився, а тому звернувся до суду з даною скаргою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 обставини та вимоги, викладені в скарзі, підтримав, просив задовольнити. Суду пояснив, що на теперішній час проходу до належної йому частини сараю немає. Тоді боржниця якоби все виконала, але після і до тереішнього часу доступу до сараю він не має. Зазначив, що доступ до приміщення сараю не докінця виконаний не всі цегли розібрані. Також вказав, що дві шиферини боржниця дійсно убрала, але через паркан із сітки рабиці він не може пройти до сараю. У нього во дворі звалені його речі, із-за чого він не має проходу, а вимушений перелазити через паркан. Вказав, що паркан із шиферу - боржниці, з сітки рабиці його, але саме той сегмент паркану з сітки рабиці, який загорожує прохід був заварений саме сусідами. Тому вважає, що боржниця повинна убрати звалені у нього во дворі його речі та зробити прохід, убравши сітку рабицю.

Заступник начальника ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги скарги не визнала, просила відмовити у її задоволенні за безпідставністю. Пояснила, що виконавче провадження було закінчено нею у відповідності до діючого законодавства. Постанову було направлено стягувачеві простою кореспонденцією 06.08.2013 року, про що є запис в журналі вихідної кореспоноденцію. Тому вважає, що заявник також пропустив строк на оскарження постанови. У матеріалах справи наявні письмові відзиви та заперечення щодо скарги (а.с.84,97-99,108,168-171).

Суд, вислухавши заявника ОСОБА_1, заступника начальника ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, продивившись відеозапис на діску CD-R (на а.с.107), дослідивши матеріали виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/0426/4024/2012, виданого 10.04.2013 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області (а.с.132-162), прийшов до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні 10.04.2013 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист по Справі № 0426/9975/2012, Провадження №2/0426/4024/2012 (а.с.134), згідно якого Суд вирішив: усунути перешкоди у користуванні 1/3 частиною сараю літера «Б», що знаходиться на території домоволодіння № 7 по вул. Фурмана в м. Нікополі, Дніпропетровської області, який належить на праві власності ОСОБА_1, зобовязавши ОСОБА_3 звільнити належну ОСОБА_1 1/3 частину сараю літера «Б», надати йому доступ та зробити прохід до належної йому 1/3 частини сараю літера «Б».

На підставі заяви ОСОБА_1 (а.с.132,133) 20.06.2013 року заступником начальника ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.135) з примусового виконання виконавчого листа № 2/0426/4024/2012, виданого 10.04.2013 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області. Зазначену постанову було направлено боржнику та стягувачу, про що свідчить супровідний лист від 20.06.2013 № 43177 (а.с.136,137).

10.07.2013 року заступником начальника ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій (а.с.138) у звязку з тим, що боржницею невчасно отримана постанова про відкриття виконавчого провадження в результаті чого вона позбавлена права виконати вимоги виконавчого листа самостійно. Було постановлено відкласти провадження виконавчих дій до 23.07.2013 року.

19.07.2013 року заступником начальника ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 було складено Акт (а.с.143), яким було встановлено, що боржниця вимоги виконавчого листа виконала частково, звільнила належну ОСОБА_1 1/3 частину сараю літера «Б» надала доступ до 1/3 частини сараю літера «Б», зняла дві секції шиферу з паркану. Боржницю було зобовязано зробити прохід до належної ОСОБА_1 1/3 частини сараю літера «Б». З Акту вбачається, що він був складений за участю понятих, боржника та стягувача, однак стягувач від підпису відмовився. Також державним виконавцем було зроблено фотофіксацію (а.с.141).

22.07.2013 року стягувач подав до ВДВС заяву (а.с.146), в якій зазнчив, що станом на 22.07.2013 року у нього немає доступу до сараю.

23.07.2013 року до ВДВС боржниця подала заяву (а.с.145), згідно якої просила закінчити виконавче провадження у звязку з повним та фактичним виконанням.

29.07.2013 року виходом державного виконавця було здійснено перевірку виконання боржницею вимог виконавчого листа, якою було встановлено, що боржниця вимоги виконавчого листа виконала фактично, про що складений Акт від 29.07.2013 року (а.с.149). Також державним виконавцем було зроблено фотофіксацію (а.с.144). Згідно вказаного вище Акту, складений він був за участю понятих, боржника, стягувач присутнім не був. Як пояснила у судовому засіданні державний виконавець Кутова Т.В. стягувача про виконавчі дії було повідомлено, він не захотів приймати участь, але знав та спостерігав за всіма з вікна свого будинку. ОСОБА_1 у судовому засіданні з цього приводу зазначив, що не був присутнім, так як вдома приймав лікувальні процедури.

29.07.2013 року заступником начальника ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/0426/4024/2012, виданого 10.04.2013 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області (а.с.151). Цією постановою встановлено, що виконавчий лист № 2/0426/4024/2012 боржницею виконано фактично та в повному обсязі згідно з вимогами зазначеними в даному виконавчому листі.

З журналу реєстрації вихідно кореспонденції ВДВС № 04-21 за серпень 2013 року (а.с.163-167) вбачається, що постанову про закінчення виконавчого провадження 06.08.2013 року було направлено до суду, який видав виконавчий лист, боржнику та стягувачу.

Однак доказів коли саме отримав стягувач копію постанови в матеріалах виконавчого провадежння немає. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.157), ОСОБА_1 09.01.2014 року подав до ВДВС заяву, якою просив надати відповідь щодо закінчення виконавчого провадження та копію постанови про закінчення виконавчого провадження.

17.01.2014 року за № 1719 ОСОБА_1 було надано відповідь на заяву (а.с.158), та згідно Додатку до неї копію постанови. Відповідь отримана ним 11.02.2014 року (а.с.161).

ОСОБА_1 оскаржив постанову до начальника ВДВС (а.с.2), на що отримав відповідь від 03.03.2014 року (а.с.160) про відсутність підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.07.2013 року. Вказану відповідь він отримав 24.03.2014 року (а.с.159). До суду з даною скаргою ОСОБА_1 звернувся 02.04.2014 року (а.с.1). Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що заявник звернувся до суду зі скаргою в строки, передбачені ст.385 ЦПК України у десятиденний строк з дня коли дізнався про порушення права.

Суд не бере до уваги відеозапис на діску CD-R (на а.с.107), наданий заявником як доказ невиконання рішення суду та безпідставного закінчення виконавчого провадження, так як зафіксовані на ньому події, що відбувались 14.03.2014 року, не можуть підтверджувати обставин, які були встановлені державним виконавем 29.07.2014 року та на підставі яких було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 29.07.2013 року. Також суд не бере до уваги Акт перевірки дотримання санітарного законодавства від 14.03.2014 року та відповідь Державної СЕС від 18.03.2014 року на звернення ОСОБА_1 (а.с.10,162), так як вони не підтверджують та не спростовують обставин, що були встановлені державним виконавцем 29.07.2013 року на підставі яких було винесено оскаржувану постанову.

Крім того, суд звертає увагу на пояснення заявника, які були надані в судовому засіданні, що він не має доступу до частини свого сараю у звязку з тим, що на його дворі, начебто сусідами, звалені його речі та через заварений на місці проходу сусідами паркан із сетки-рабиці. Як зазначив заявник паркан із сетки рабиці належить йому.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження боржниця стяном на 29.07.2013 року виконала вимоги виконавчого листа, звільнила частину сараю, зробила доступ та прохід до частини сараю зі сторони свого двору. З фотографій, які були зробленні державним виконавцем при виконання рішення суду (а.с.147,148) та з пояснень скражника та державного виконавця у судовому засіданні вбачається, що проходу заявнику до частини його сараю перешкоджають його речі складені на його дворі і сегмент паркану з сітки рабиці, що належить саме йому. Скаржник вважає, що боржниця повинна була убрати його речі з проходу та зняти сітку рабицю для його проходу до частини сараю. Згідно виконавчого листа, боржниця не була зобовязана розбирати речі скаржника, що перебувають на його ділянці та щодо зняття секцій паркану з сітки рабиці, що належить скаржнику, для його проходу до частини сараю.

Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для скасування постанови від 29.07.2013 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/0426/4024/2012, виданого 10.04.2013 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області. У задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.383-387 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя:

ОСОБА_4