АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2031/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Пироженко (В.Д.) В. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівПальонного В. С. , Карпенко О. В.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу КП «Соснівська СУБ» в особі директора Титаренко А.І., Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Котовського-178», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 липня 2015 року у справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Котовського-178», ОСОБА_15, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_16, ОСОБА_17 до ОСОБА_18, Черкаської міської ради, третя особа: Міськрайонне управління Держкомзему у м. Черкаси Черкаського району про визнання рішення Черкаської міської ради недійсним, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, встановлення меж земельної ділянки, позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги КП «Соснівська СУБ» до ОСОБА_18, Черкаської міської ради, третя особа: Управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області про визнання рішення Черкаської міської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, визначення меж земельної ділянки , -

в с т а н о в и л а :

07 червня 2015 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Котовського-178», ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_17 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_18, Черкаської міської ради, третя особа: Міськрайонне управління Держкомзему у м. Черкаси Черкаського району про визнання рішення Черкаської міської ради № 8-149 від 12 травня 2005 року в частині передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_18 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 11 серпня 2005 року недійсним, заборонити ОСОБА_18. вчиняти будь-які дії по користуванню земельною ділянкою по наявному у неї державному акту на право власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_18, яка є власником частини будинку АДРЕСА_1, завівши в оману інженера ТОВ «Геоземпроект» ОСОБА_22, неправильно визначила межу земельної ділянки, що їй належить, згідно генерального плану між нею та користувачами прибудинкової території будинку № 178, приєднавши від прибудинкової території будинку № 178-74 кв. м, як територію, якою вона ніби вже користується. Не провівши належної перевірки, а довірившись посадовій особі «Геоземпроекту», РЕУ № 5 також помилково підписало акт визначення та погодження меж земельної ділянки ОСОБА_18, на підставі чого після оформлення відповідних подальших документів вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 11 серпня 2005 року, згідно якого незаконно приватизувала 74 кв. м прибудинкової території сусіднього будинку № 178, яка на законних підставах була передана на баланс в ОСББ «Котовського - 178».

Відповідно до рішення Черкаського міськвиконкому від 19 вересня 1995 року № 448 за домоволодінням АДРЕСА_1 була закріплена земельна ділянка площею 669 кв. м, яка передана в користування власникам двох квартир, тобто по 334,5 кв. м на кожну із квартир, а ОСОБА_18 отримала державний акт на передачу у приватну власність земельну ділянку площею 360 кв. м, що явно утискає інтереси жильців будинку № 178 в користуванні виділеної їм прибудинкової території, зменшуючи її розмір.

Позивачі зазначають у позові, що наявний у ОСОБА_18 державний акт на право власності на земельну ділянку порушує право землекористувачів прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 і підлягає визнанню недійсним, в зв'язку із чим просили суд визнати рішення Черкаської міської ради № 8-149 від 12 травня 2005 року в частині передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_18 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 11 серпня 2005 року недійсним; заборонити ОСОБА_18. вчиняти будь-які дії по користуванню земельною ділянкою по наявному у неї державного акту на право власності на земельну ділянку.

14 липня 2014 року позивачі подали до суду доповнення до позовних вимог в частині визначення меж земельних ділянок, посилаючись на те, що КП «Соснівська служба утримання будинків» передала ОСББ «Котовського-178» житловий комплекс, в тому числі земельну ділянку (прибудинкову територію) площею 1361 кв. м (акт приймання - передачі житлового комплексу від 18 лютого 2010 року).

Згідно до генерального плану за будинком по АДРЕСА_2 закріплена земельна ділянка площею 1361 кв. м в параметрах: 43.2 м - по червоній лінії, 32.3 м - по межі з будинком по АДРЕСА_3, 43.47 м - по межах з домоволодіннями по АДРЕСА_4, та 10.90 м +3.03 м +16.07 м - по межі з домоволодінням по АДРЕСА_1. Однак, ОСББ «Котовського-178» не може виготовити землевпорядну документацію на постійне користування земельною ділянкою через те, що межа між земельними ділянками по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1, яка була порушена ОСОБА_18, в теперішній час не визначена. Тому позивачі просили суд визнати рішення Черкаської міської ради недійсним, скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку та встановити розмір і межі земельної ділянки по АДРЕСА_2; встановити розмір і межі земельної ділянки по АДРЕСА_1; встановити межу між земельними ділянками по АДРЕСА_2 і по АДРЕСА_1.

05 вересня 2014 року третя особа, що заявляє самостійні вимоги КП «Соснівська СУБ» звернулася до суду із позовом до ОСОБА_18, Черкаської міської ради, третя особа: Управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області про визнання рішення Черкаської міської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, визначення меж земельної ділянки, в якому просили визнати незаконним та скасувати рішення Черкаської міської ради № 8-149 додаток № 2 від 12 травня 2005 року про передачу у власність ОСОБА_18 земельної ділянки; визнати незаконним та скасувати державний акт серії НОМЕР_1 про право власності ОСОБА_18 на земельну ділянку площею 360 кв. м по АДРЕСА_1. Викладений зміст позовних вимог у даній позовній заяві, аналогічний змісту позовних вимог первісного позову.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 липня 2015 року позов Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Котовського-178», ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_17 до ОСОБА_18, Черкаської міської ради, третя особа: Міськрайонне управління Держкомзему у м. Черкаси Черкаського району про визнання рішення Черкаської міської ради недійсним, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, встановлення меж земельної ділянки, позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги КП «Соснівська СУБ» до ОСОБА_18, Черкаської міської ради, третя особа: Управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області про визнання рішення Черкаської міської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, визначення меж земельної ділянки залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, КП «Соснівська СУБ» в особі директора Титаренко А.І., ОСББ «Котовського-178», ОСОБА_6, ОСОБА_20, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 подали на рішення апеляційну скаргу, в якій посилаються на те, що дане рішення є незаконним у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, невідповідністю висновків суду матеріалам цивільної справи. Просять скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 липня 2015 року у даній справі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивачів, визнавши незаконним та скасувати рішення Черкаської міської ради № 8-149 додаток 2 від 12 травня 2005 року про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_18 та державний акт про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданий ОСОБА_18; визначити межі земельних ділянок між домоволодінням по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 відповідно до додатку № 5 висновку судової земельно-технічної експертизи № 69/15-23, 380/15-23 від 21 травня 2015 року; вирішити питання про стягнення судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Залишаючи без задоволення первісний позов та позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги КП «Соснівська СУБ», суд першої інстанції виходив з того, що РЕУ-5 під час приватизації земельної ділянки відповідачем ОСОБА_18, надавало згоду на проведення вказаних дій та погоджувало конфігурацію та межі земельної ділянки. Подальший відзив заяви про погодження меж законодавством не передбачений, відсутній механізм відмови, тим паче на підставі вказаного погодження меж реалізоване право приватизації земельної ділянки.

Суд послався, що КП «Соснівська служба утримання будинків» передала ОСББ «Котовського-178» житловий комплекс, в тому числі земельну ділянку (прибудинкову територію) площею 1361 кв. м актом приймання - передачі житлового комплексу лише 18 лютого 2010 року, тобто після приватизації ОСОБА_18 земельної ділянки. Отже, судом встановлено, що рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, яке б установлювало право власності на спірну земельну ділянку за ОСББ «Котовського-178», або право користування нею відсутнє, а отже відсутнє порушене право позивачів на спірну земельну ділянку.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що позивачами пропущено строк позовної давності для звернення до суду, так як встановлено, що позивачі, починаючи з січня 2007 року знали про зміни в конфігурації земельних ділянок та про виданий державний акт на ім'я ОСОБА_18 Твердження позивачів, про те, що мешканці будинку дізнались про зміст виданого ОСОБА_18 державного акту значно пізніше не ґрунтується на матеріалах справи. Позов заявлено 07 червня 2010 року.

Третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, також була обізнана про зміни в конфігурації земельних ділянок та виданий державний акт на ім'я ОСОБА_18

Позивачами та третьою особою причин пропуску звернення до суду не наведено та з заявою про поновлення строку звернення не звертались.

Суд першої інстанції зазначив, що критично ставиться до висновку судової земельно - технічної експертизи та доводів позивача щодо обґрунтувань площі земельної ділянки з огляду на те, що вони ґрунтуються на кадастровому плані та інших документах, що були виготовлені після прийняття оскаржуваного рішення, тобто після 2005 року. Не можуть бути доказом незаконності прийнятого рішення документи, що були виготовлені після його прийняття та реалізації.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є вірними, такими що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений статтею 118 ЗК України.

Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків визначених частиною другою цієї статті.

Також ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, що під будівництво будинку по АДРЕСА_2, рішенням виконкому Черкаської міської ради від 05 жовтня 1957 року № 1334, виділена земельна ділянка площею 1564 кв. м.

Згідно генерального плану та інвентаризаційної справи за вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 1361 кв.м, що також вбачається із даних довідки КП «ВЖРЕУ № 5» № 607 від 11 серпня 2008 року (а. с. 20 т.1).

ОСОБА_18 на підставі договору дарування від 17 березня 2003 року є власником 49/100 частин житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1.

Актом визначення та погодження меж земельної ділянки гр. ОСОБА_18 по АДРЕСА_1/1 від 06 травня 2004 року визначено та погоджено межі землекористування гр. ОСОБА_18 за вищевказаною адресою. Даний акт погоджений начальником РЕУ 5 (а. с. 22 т.1).

На підставі вказаного акту Черкаською міською радою було прийнято рішення № 8-149 від 12 травня 2005 року, яким передано у власність ОСОБА_18 земельну ділянку, та на підставі якого, вона одержала державний акт серії НОМЕР_1 від 11 серпня 2005 року про право власності на земельну ділянку площею 360,0 кв. м по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Як вбачається із матеріалів справи рішенням Соснівського районного судум.Черкаси від 12 червня 2008 року, яке ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 24 вересня 2008 року залишено без змін, встановлено, що посилання позивача ОСББ «Косовського-178» на Генеральний план (схему) від 14 вересня 1967 року є неправомірним, оскільки жодним нормативно-правовим актом не визначено, що такий план (схема) є правовстановлюючим документом на земельну ділянку. Зазначений план (схема) не є правовстановлюючим документом на земельну ділянку та не узгоджується з генеральним планом (схемою) від 22 червня 1967 року, який наданий позивачем. Технічна документація із землеустрою, на підставі якої прийнято оскаржуване рішення, та видано державний акт на право власності на земельну ділянку, пройшла державну землевпорядну експертизу. Жодних порушень меж між будинками № 178 та АДРЕСА_1 під час проведення геодезичних обмірів землевпорядною експертизою встановлено не було.

У вказаному рішенні суду першої інстанції зазначено, що посилання позивача на дані генерального плану земельної ділянки про надання земельної ділянки під забудову багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 не можуть свідчити про порушення земельних прав позивача, оскільки у порядку, встановленому розділом ІV ЗК України, спірна земельна ділянка а ні в користування, а ні у власність позивачу не передана, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає, так як обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи, щодо якої встановлено ці обставини.

В своїй апеляційній скарзі апелянти посилаються на те, що через недбале ставлення до виконання своїх обов'язків працівниками РЕУ № 5 частина земель території громади в розмірі 52,2 кв. м, які були призначенні для користування мешканців будинку АДРЕСА_2, були безпідставно включенні до площі земельної ділянки будинку № АДРЕСА_1, тобто без законних підстав вибули з користування територіальної громади та КП «Соснівська СУБ», третя особа звернулася до суду з відповідним позовом в межах провадження у справі, що розглянута судом.

Колегія суддів вважає, що дані доводи апелянтів не підлягають до задоволення, оскільки статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Із матеріалів справи вбачається, що апелянтами не надано до суду першої інстанції, а ні до апеляційної інстанції доказів на підтвердження даних доводів. Натомість судом першої інстанції достовірно встановлено, що рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, яке б установлювало право власності на спірну земельну ділянку за ОСББ «Котовського - 178», або право користування нею відсутнє, а отже відсутнє порушене право позивачів на спірну земельну ділянку. РЕУ-5 під час приватизації земельної ділянки ОСОБА_18 надало згоду на проведення вказаних дій та погодило конфігурацію та межі земельної ділянки. Подальший відзив заяви про погодження меж законодавством не передбачений, відсутній механізм відмови, тим паче на підставі вказаного погодження меж реалізоване право приватизації земельної ділянки. КП «Соснівська СУБ» передала ОСББ «Котовського-178» житловий комплекс, в тому числі земельну ділянку (прибудинкову територію) площею 1361 кв.м актом приймання - передачі житлового комплексу лише 18 лютого 2010 року, тобто після приватизації ОСОБА_18 земельної ділянки.

Також не підлягають до задоволення доводи апелянтів, щодо висновку суду про те, що позивачі пропустили строк звернення до суду за захистом порушеного права, які не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки суд відмовив в задоволенні позову не у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Хоча обізнаність позивачів про зміну конфігурації земельних ділянок вбачається із матеріалів справи, та спростовується наявними в матеріалах справи доказами, із яких слідує, що починаючи з січня 2007 року, позивачі знали про зміни в конфігурації земельних ділянок і про виданий державний акт на ім'я ОСОБА_18, звертались до судів з позовами за захистом своїх прав, що підтверджується наявними в матеріалах справи рішеннями судів.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, оцінено докази, подані сторонами, зокрема відсутність належних і допустимих доказів, які свідчили б про порушення прав позивачів з боку відповідача, тому суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Посилання апелянтів, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Виходячи з викладеного, доводи апелянтів носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Котовського-178», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, та КП «Соснівська СУБ» в особі директора Титаренко А.І - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 липня 2015 року у справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Котовського-178», ОСОБА_15, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_16, ОСОБА_17 до ОСОБА_18, Черкаської міської ради, третя особа: Міськрайонне управління Держкомзему у м. Черкаси Черкаського району про визнання рішення Черкаської міської ради недійсним, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, встановлення меж земельної ділянки, позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги КП «Соснівська СУБ» до ОСОБА_18, Черкаської міської ради, третя особа: Управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області про визнання рішення Черкаської міської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, визначення меж земельної ділянки - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :