ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/123/15-ц
Провадження № 2/636/399/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 рокуЧугуївський міський суд Харківської області
в складі:головуючого - судді Гуменного З.І.,
за участю секретаря судового засідання Караулової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ТММ-Енергобуд» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та морального шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ТММ-Енергобуд», в якому просив поновити його на посаді електрозварника на напівавтоматичних машинах, 5 розраду, дільниці зборки зварки з 04 лютого 2014р. та стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04.02.2014р. по 31.12.2014р. у розмірі 51506,68 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та витрати за надання правової допомоги у сумі 400 грн.

В позовній заяві позивач вказав, що він звільнений з посади електрозварника на підставі виявленої невідповідностю виконуваній роботі за станом здоровя, що було виявлено при проходженні медичного огляду 02.01.2014р., але звільнення за ч. 2 ст. 40 КЗпП України, допускається якщо неможливо перевести робітника за його згодою на іншу роботу. Позивачем 18.07.2014р. проведена судово-медична експертиза, згідно висновків якої втрати загальної працездатність не відмічалась, тому він вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав, оскільки ним втрачена робота, яка була його єдиним доходом.

Позивач та його представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнили позовні вимоги та просили стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04.02.2014р. по 10.07.2015р. у розмірі 79621,68 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та витрати за надання правової допомоги у сумі 1500 грн.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що звільнення позивача проведено на законних підставах за станом його здоровя згідно проведеного медичного огляду, йому була запропонована інша робота, але той відмовився.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в ході судового розгляду, і що не заперечується сторонами, ОСОБА_1 працював на посаді електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах 5-го розраду дільниці зборки й зварювання ПрАТ «ТММ-Енергозбуд», та з 04.02.2014 року звільнений із займаної посади за п. 2 ст. 40 КЗпП, у звязку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя, який перешкоджає цієї роботи, про що свідчить копія наказу № 33-к/тр від 04.02.2014р. (а.с. 12), та визнається сторонами.

Згідно наданої доповідної записки від 27.01.2014р. менеджера по персоналу, у відділ управління персоналом електрозварником ОСОБА_1 надана виписка № 268 з протоколу № 17 від 22.01.2014р. засідання лікарсько-консультативної комісії Чугуївської ЦРЛ з діагнозом: ІХС, стабільна стенокардія 2-3 ф. Дифузний кардіосклероз СН 2 А ст., у звязку з чим ставиться питання про направлення ОСОБА_1 на позачерговий медичний огляд (а.с. 91, 92). Розпорядженням директора ПК «ЗЕМ» № М-007200 від 27.01.2014р. ОСОБА_1 направлений на повторний медичний огляд за рахунок підприємства з 28.01.2014р. по 30.01.2014р., з яким позивач ОСОБА_1 був ознайомлений особисто (а.с. 93, 94).

ОСОБА_1 27.01.2014р. видано направлення на обовязковий попередній медичний огляд (а.с. 96).

Згідно картки попереднього медичного огляду та висновку медичної комісії Чугуївської центральної клінічної лікарні від 29.01.2014р. ОСОБА_1 протипоказані праця в умовах виробничого шуму та робочій позі, також робота в нічний час (а.с. 96-98).

Менеджер з персоналу 30.01.2014р. направив доповідну записку, в якій директора ПК повідомлено про встановлені ОСОБА_1 медичні протипоказання та надання дозволу на переведення його на іншу роботу не повязану з виконання електрозварювальних робіт відповідну медичному висновку (а.с. 106). 31.01.2014р. ОСОБА_1 запропоновано переведення до господарчого відділу прибиральником територій, але від запропонованого варіанту переведення ОСОБА_1 відмовився, але підписати чи зробити запис про відмову відмовився, про що складений акт (а.с. 101, 102). Начальник відділу управління персоналом 31.01.2014р. повідомив директора ПК про відмову ОСОБА_1 від переведення на іншу роботу (а.с. 103).

В ході розгляду справи судом була допитана в якості свідка начальник відділу управління персоналом ОСОБА_4, яка пояснила, що звільнення проведено відповідно до чинного законодавства, позивачу була запропонована інша робота, але позивач відмовився від запропонованої роботи, трудову книжку він отримав у день звільнення, що не заперечується позивачем.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розiрванi власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 2) виявленої невiдповiдностi працiвника займанiй посадi або виконуванiй роботi внаслiдок недостатньої квалiфiкацiї або стану здоровя, якi перешкоджають продовженню даної роботи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладені на нього трудові обов'язки чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

Отже, звільнення позивача з посади проведено за підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, оскільки він на день звільнення за станом здоровя не міг виконувати свою роботу, та відмовився від запропонованого переведення його на іншу посаду.

Посилання позивача на висновок експерта № 2571-ая/14 від 18.08.2014р. та висновок № 540 клініка Харківського НІІ гігієни праці та професійних захворювань, відповідно до яких згідно даних медичної документації ОСОБА_1, даних про наявність ішемічної хвороби серця, гіпертонічної хвороби та серцевої недостатності не має і втрати загальної працездатності не відмічалось, суд не приймає до уваги, оскільки експертиза була проведена після його звільнення (а.с. 45-49).

Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.92р. № 9 при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 232 КЗпП України, безпосередньо в районних, районних у мiстi, мiських чи мiськрайонних судах розглядаються трудовi спори за заявами: 2) працiвникiв про поновлення на роботi незалежно вiд пiдстав припинення трудового договору, змiну дати i формулювання причини звiльнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорiв працiвникiв, вказаних у частинi третiй статтi 221 i статтi 222 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працiвник може звернутися з заявою про вирiшення трудового спору безпосередньо до районного, районного у мiстi, мiського чи мiськрайонного суду в тримiсячний строк з дня, коли вiн дiзнався або повинен був дiзнатися про порушення свого права, а у справах про звiльнення в мiсячний строк з дня вручення копiї наказу про звiльнення або з дня видачi трудової книжки.

Відповідно до ст. 234 КЗпП України, у разi пропуску з поважних причин строкiв, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у мiстi, мiський чи мiськрайонний суд може поновити цi строки.

Позивачем в ході судового розгляду не ставилось питання про поновлення строку звернення до суду, і тим паче не вказувалися причини його пропуску.

Таким чином, у суду не має підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини по справі, суд прийшов до переконання, що в задоволені повинно бути відмовлено у звязку з пропуском строку позовної давності, при цьому порушень чинного законодавства при звільненні ОСОБА_1 судом не встановлено. Відтак, позовні вимоги суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави..

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ТММ-Енергобуд» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та морального шкоди відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя