Провадження № 2/522/2222/15
Справа 522/8547/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Івченка В.Б.,

при секретарі - Січінава М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ «ОТП Банк» про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ЗАТ «ОТП Банк» про визнання Кредитних договорів №ML-500/199/2006 від 05.12.2006 року, №ML-500/015/2007 від 20.02.2007, №ML-500/089/2008 від 25.06.2008 року недійсними, мотивуючи свої вимоги тим, що укладанні з Банком Кредитних договорів йому не було надано інформації про умови кредитування та сукупної вартості кредиту, в результаті чого він лише зараз зрозумів, що розподілення кредитну на транші значно збільшила сукупну вартість кредиту та не мав можливості раніше оцінити наслідки з надання застави, яка значно перевищує вартість кредиту.

В Кредитних договорах передбачено лише відповідальність позичальника, а обсяг відповідальності Банку не вказаний.

Кредитні договори містять велику кількість пунктів, які не мають відношення до конкретного Договору, чим заводять позичальника в оману. Підписані ним Кредитні договори складаються з двох частин. До другої частини договору відносяться пункти, якими Банк, на свій розсуд, включає такі пункти, які передбачають для позивача найбільш витратні умови. Враховуючи те, що укладені між позивачем та відповідачем Кредитні договори порушують права його права як споживача, він звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та просив у задоволенні позовної заяви позивача відмовити у повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом в судовому засіданні встановлено, що 05.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №ML-500/199/2006, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику 150000 доларів СШАу тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності в строк до 05.12.2016 року із сплатою плаваючої процентної ставки у розмірі 5,99% річних за користування кредитом.

20.02.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №ML-500/015/2007, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику 25000 доларів СШАу тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності в строк до 20.02.2015 року із сплатою 13,99% річних за користування кредитом.

25.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №ML-500/089/2008, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику 120000 доларів СШАу тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності в строк до 25.06.2023 року із сплатою плаваючої процентної ставки у розмірі 5,49% річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором №ML-500/199/2006 від 05.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 05.12.2006 року був укладений Договір Іпотеки № PML-500/199/2006, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором №ML-500/015/2007 від 20.02.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Договір Іпотеки № PML-500/015/2007, предметом якого є квартира АДРЕСА_1

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором №ML-500/089/2008 від 05.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Договір Іпотеки № PML-500/089/2008, предметом якого є квартира АДРЕСА_1

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Судом встановлено, що, після підписання кредитного договору за №ML-500/199/2006 від 05.12.2006 року, у ОСОБА_1 у термін 14 днів не виникло вимог про незгоду з переліком умов кредитного договору та 20.02.2007 року - через два місяці - він знов уклав кредитний договір за №ML-500/015/2007 на тих самих умовах, а ще через рік 05.06.2008 року був укладений Кредитний договір №ML-500/089/2008.

Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Суд критично ставить до правової позиції позивача, стосовно посилань про введення його в оману, а також стосовно пунктів договору, які були йому незрозумілі чи невідомі, що за наслідками призвело до неможливості раніше оцінити збільшену сукупну вартість кредиту.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

З огляду на вказані положення закону, договір позики є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей.

Правочин може бути визнано недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом, а за обставинами, на які посилається ОСОБА_1, суд не вбачає підстав визнання угод недійсними та повернення грошових коштів, оскільки позов є недоведеним та необґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, 203, 215, 216, 236, 526, 627, 638 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк» про визнання договорів недійсними - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк - з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси Івченко В.Б.