АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1942/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 24 Зайончковська І. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівБородійчука В. Г. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 червня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» до ОСОБА_6 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення місць загального користування , -

в с т а н о в и л а :

Позивач ТОВ «Сміла Енергоінвест» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення місць загального користування.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що ТОВ «Сміла Енергоінвест» є постачальником теплової енергії в будинок АДРЕСА_1, в якій обладнано індивідуальне опалення, проживає відповідач та є її власником.

Згідно п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Плата за МЗК багатоквартирних будинків розраховується відповідно до чинних тарифів на теплову енергію для даної категорії споживачів за формулами 2.5, 2.3, 3.1 вказаними у Методиці розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, яка затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359.

А тому, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по оплаті наданих послуг з опалення місць загального користування за період з 1 жовтня 2010 року по 31 січня 2014 року включно в сумі 748,66 грн., а також витрати по справі в сумі 243,60 грн.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 червня 2015 року позов задоволено частково та стягнуто зі ОСОБА_6 на користь ТОВ «Сміла Енергоінвест» заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення місць загального користування за період з 1 лютого 2011 року по 31 січня 2014 року в сумі 554,41 грн. та витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 128,90 грн., а всього 683,31 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на дане рішення, в якій просить рішення суду скасувати, ухваливши нове, яким в задоволенні позову ТОВ «Сміла Енергоінвест» відмовити, оскільки вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, апелянт будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, повторно в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін з наступних підстав.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і як наслідок ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, колегією суддів за матеріалами справи встановлено, що рішенням виконкому Смілянської міської ради № 661 від 21 червня 2007 року, до якого внесено зміни рішенням виконкому Смілянської міської ради № 651 від 20 жовтня 2010 року, визначено виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді, яким в тому числі визначено і позивача.

Також, рішеннями виконкому Смілянської міської ради № 652 від 20 жовтня 2010 року та № 261 від 22 квітня 2011 року встановлені тарифи на послуги з теплопостачання для населення ( а. с. 5 - 7).

Згідно ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків; 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, їх учасниками відповідно є власник, споживач, виконавець, виробник. За ст. 20 цього ж Закону України споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з Порядком відключення житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 липня 2005 року № 4, при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, відключення приміщень виконується монтажною організацією, яка реалізує проект за участю наймача квартири та по закінченню робіт складається акт про відключення квартири від мереж ЦО і ГОП, який в десятиденний термін подається заявником до міжвідомчої комісії для розгляду на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору щодо надання послуг з централізованого теплопостачання.

Згідно п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року № 630, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до Методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв діалогового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради було встановлено для ТОВ «Сміла Енергоінвест» тарифи на послуги теплопостачання для населення.

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, ОСОБА_6 свої зобов'язання належним чином не виконує і заборгованість за послуги з теплопостачання становлять 748, 66 грн. за період з жовтня 2010 року по січень 2013 року ( а. с. 13 -14).

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком районного суду, що відповідачу було відомо про надання послуги та вимоги товариства про її оплату, оскільки за матеріалами справи встановлено, що відповідачем ОСОБА_6 подано заяву про скасування судового наказу, на підставі якої ухвалою Смілянського міськрайсуду від 3 березня 2014 року скасовано судовий наказ від 12 лютого 2014 року про стягнення з нього боргу по оплаті послуг за централізоване опалення місць загального користування ( а. с. 17).

Суд першої інстанції, встановивши, що відповідач ОСОБА_6, після відключення квартири від мереж централізованого опалення, оплачує не в повному розмірі надані послуги з теплопостачання місць загального користування, хоча відповідно до положень закону зобов'язаний це робити, обґрунтовано ухвалив рішення про стягнення заборгованості в сумі 554, 41 грн., в межах трирічного строку позовної давності, який просив застосувати відповідач ОСОБА_6 вказавши про їх застосування в запереченнях на позов.

Також, колегія погоджується із висновком районного суду, що оскільки звернення у лютому 2014 року до суду з заявою про видачу судового наказу перериває строки позовної давності, загальний строк якої становить 3 роки, відповідно до ст. 257 ЦК України, а така заява охоплювала період з 1 жовтня 2010 року по 31 січня 2014 року включно, позов підлягає задоволенню за період з 1 лютого 2011 року по 31 січня 2014 року в сумі 554,41 грн., з врахуванням вимог ст. 118 ЦПК України щодо можливості подання позову з такими вимогами лише після скасування судового наказу судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір про надання послуг з централізованого опалення місць загального користування не укладався не заслуговує на увагу, оскільки це не звільняє споживачів від оплати наданих їм житлово-комунальних послуг за затвердженими в установленому порядку тарифами, що прямо передбачено ч. 2 ст. 162 Житлового кодексу України та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону.

В сфері надання комунальних послуг законодавчо закріплене поняття того, що відсутність договору не звільняє споживача від зобов'язань за отримані послуги.

Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-110 цс 12, де зазначено, що свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторонни не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

За таких обставин, укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є обов'язком позивача і не укладення такого договору без поважних причин не звільняє його від цивільно-правових обов'язків, що витікають із відносин, що склалися між сторонами по справі.

Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типового договору. Доказів того, що позивач вчиняв дії, спрямовані на перешкоджання даного обов'язку суду надано не було.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно визначено правову природу спірних правовідносин, позивачем надано обгрунтовані та підтверджуючі докази в обгрунтування своїх позовних вимог, а тому висновок районного суду є правильним і скасуванню не підлягає.

Крім того, колегією суддів під час рогляду справи в суді апеляційної інстанції було вивчено та надано належну оцінку доводам апеляційної скарги у підтвердження вимог апеляційної скарги і визнано, що підстав, які б давали право для зміни чи скасування рішення суду апелянтом не наведено.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Посилання апелянта, що система опалення в будинку не відповідає проектній документації, що не було враховано при проведенні розрахунку позивачем, а розрахунок боргу здійснений на підставі усереднених даних без врахування особливостей будинку, де мешкає відповідач, не є достатнім доказом для задоволення апеляційної скарги та відмови в задоволенні вимог позивача, оскільки відповідач ОСОБА_6 ні в суді першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надав свій розрахунок згідно Методики для спростування розрахунку, наданого позивачем.

За таких обставин правомірність розрахунку, наданого позивачем, наявними в справі доказами не спростована, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення вимог позивач та стягнення суми заборгованості в межах трирічного строку позовної давності.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень законодавства, а доводи апелянта у апеляційній скарзі на те, що рішення суду незаконне нічим не підтверджено та не наведено підстави, передбачені ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307 , 308 , 313 , 314, 315 , 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 червня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» до ОСОБА_6 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення місць загального користування - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :