Справа № 2-436/11 Провадження № 8/366/2/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Слободян Н.П.,

при секретарі Мартовицькій Н.Є.,

з участю: представника заявника та третьої особи ОСОБА_1,

представника відповідача (Іванківської районної спілки споживчих товариств)

ОСОБА_2,

представника відповідача (ОСОБА_3О.) ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Іванківського районного суду Київської області від 26.04.2013 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Іванківської районної спілки споживчих товариств, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Київська обласна спілка споживчих товариств про визнання недійсними постанов правління і ради Іванківської районної спілки споживчих товариств, договорів купівлі-продажу недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів у вигляді виселення,-

ВСТАНОВИВ:

22.11.2011 року рішенням Іванківського районного суду Київської області у задоволенні зазначеного вище позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

15.02.2012 року ухвалою Апеляційного суду Київської області апеляційна скарга була відхилена.

Не погоджуючись з рішенням апеляційної інстанції, ОСОБА_5 подав касаційну скаргу.

05.09.2012 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційна скарга була задоволена, рішення Іванківського районного суду Київської області від 22.11.2011 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15.02.2012 року скасовано, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

26.04.2013 року рішенням Іванківського районного суду Київської області у задоволенні позову відмовлено.

12.09.2013 року Апеляційним судом Київської області апеляційна скарга задоволена частково, рішення Іванківського районного суду від 26.04.2013 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково: визнано недійсними постанови правління Іванківської РССТ від 11.07.2005 року № 27 та від 22.12.2005 року № 511, визнано недійсними постанови Ради Іванківської РССТ від 06.09.2005 року № 10 та від 30.12.2005 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення (магазин) по вулиці Івана Проскури, 14 в смт. Іванків Київської області від 05.11.2005 року, укладений між Іванківською РССТ та ОСОБА_3, визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення (кондитерського цеху) по вулиці Київській, 3 в смт. Іванків Київської області від 29.07.2006 року, укладений між Іванківською РССТ та ОСОБА_3, стягнуто з Іванківської РССТ на користь ОСОБА_3 60000 грн., сплачених ним за договорами купівлі-продажу, повернуто у власність Іванківської РССТ зазначені нежилі приміщення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_3 подав касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.11.2013 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення апеляційного суду Київської області від 12.09.2013 року залишено без змін.

Після перегляду справи Верховним судом України ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.11.2013 року була скасована, справа направлена на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

27.08.2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення апеляційного суду Київської області від 12.09.2013 року скасовано, а рішення Іванківського районного суду Київської області від 26.04.2013 року залишено у силі.

24.12.2014 року ОСОБА_5 подав до Іванківського районного суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 26.04.2013 року.

В заяві просив рішення Іванківського районного суду від 26.04.2013 року скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити: визнати недійсними постанови правління Іванківської РССТ від 11.07.2005 року № 27 та від 22.12.2005 року № 511, визнати недійсними постанови Ради Іванківської РССТ від 06.09.2005 року № 10 та від 30.12.2005 року, визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення (магазин) по вулиці Івана Проскури, 14 в смт. Іванків Київської області від 05.11.2005 року, укладений між Іванківською РССТ та ОСОБА_3, визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення (кондитерського цеху) по вулиці Київській, 3 в смт. Іванків Київської області від 29.07.2006 року, укладений між Іванківською РССТ та ОСОБА_3, стягнути з Іванківської РССТ на користь ОСОБА_3 60000 грн., сплачених ним за договорами купівлі-продажу.

Підставою для перегляду рішення Іванківського районного суду Київської області від 26.04.2013 року заявник зазначив п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України, а саме наявність істотної для справи обставини, що не була і не могла бути відома особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи судом.

Заявник посилався на те, що рішенням Господарського суду Київської області від 07.11.2014 року у справі № 911/4042/14 було задоволено позов Київської обласної спілки споживчих товариств до Іванківської районної спілки споживчих товариств про визнання недійсною постанови конференції Іванківської районної спілки споживчих товариств «Про вихід Іванківської райспоживспілки із складу Облспоживспілки та вступ до Укоопспілки» від 16.12.2003 року». Зазначав, що обґрунтовуючи рішення суду від 26.04.2013 року у справі № 2-436/11 у якості підстав для відмови у позові суд вказав на те, що … «на момент прийняття оспорюваних постанов та укладання оскаржуваних договорів Іванківська районна спілка споживчих товариств вийшла із складу Київської облспоживспілки, що підтверджується постановою Конференції Іванківської районної спілки споживчих товариств від 16.12.2003 року», а тому, суд дійшов висновку про відсутність порушень при винесенні оскаржуваних постанов та укладенні оспорюваних договорів, зазначивши при цьому, що позивачем не доведено, що Іванківська РССТ не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення спірних правочинів.

В свою чергу, у рішенні Господарського суду Київської області від 07.11.2014 року було встановлено, що постанова Конференції Іванківської РССТ від 16.12.2003 року є незаконною, у звязку з порушенням відповідачем вимог законодавства та Статуту.

Заявник вважає, що вищезазначені обставини мають суттєве значення для вирішення справи і є істотними для постановлення законного і обґрунтованого рішення. Обгрунтовуючи своє право на подачу заяви про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами, з дотриманням встановлених ч.1 ст. 362 ЦПК України строків, заявник зазначив, що про рішення Господарського суду Київської області йому стало відомо 19.11.2014 року, коли воно надійшло на адресу Київської обласної спілки споживчих товариств.

Ч.1 ст. 362 ЦПК передбачено, що «заяви про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

Рішення господарського суду від 07.11.2011 року (повний текст якого за вказаними у ньому даними виготовлено 11.11.2014 року) надійшов до Київської облспоживспілки 19.11.2014 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції на ньому. ОСОБА_5, як фізична особа, не був стороною у справі, що вирішувалась господарським судом, а отже дізнався про нього у момент його отримання у Київській облспоживспілці 19.11.2014 року.

Ст. 69 ЦПК визначено, що «перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок».

Згідно ч.2 ст. 70 ЦПК «строк обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку». Ч.6 цієї статті визначено, що «строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали здано на пошту».

З конверта, який надійшов до Іванківського районного суду із заявою ОСОБА_5 вбачається, що на пошту вона була здана 19.12.2014 року, тобто в останній день, який визначений для подачі заяви. Тому суд приходить до висновку, що зазначений процесуальний строк заявником не пропущений, і заява розглядається по суті.

У судовому засіданні представник заявника, який також є представником третьої особи, доводи заяви підтримав, посилаючись на викладене вище.

Представник відповідача (Іванківської РССТ) у судовому засіданні підтримала вимоги заявника щодо перегляду рішення суду від 26.04.2013 року за нововиявленими обставинами.

Представник відповідача ОСОБА_7 заперечував проти задоволення заяви, вважаючи, що зазначена обставина не відноситься до категорії нововиявлених.

Розглянувши справу в межах доводів заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Іванківського районного суду Київської області від 26.04.2013 року, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, п.1 ч. 2 ст. 361, ч. 1 ст. 363 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами судом, який ухвалив рішення.

Заявник, як на правову підставу своєї заяви посилається саме на п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України, відповідно до якої «істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи» є однією з підстав для перегляду рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами.

Як роз'яснено у п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Обставина, на яку посилається заявник, відноситься до тих, які виникли після набрання судовим рішенням , що підлягає перегляду, законної сили. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених, зокрема, п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України, є те, що: 1) вони існували на час розгляду справи; 2) ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; 3) вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини слід відрізняти від нових обставин за такими критеріями: часовий фактор (нововиявлені обставини на момент розгляду справи існували, а нові ні), по звязку з предметом доказування (нововиявлені обставини повинні були до нього входити, нові обставини ні, так як не існували, і не могли бути прихованими для суду та учасників процесу, тому що не існували). Тобто при перегляді судового рішення, суд фактично здійснює правосуддя за тими ж самими позовними вимогами. Поява нових обставин, навпаки, привносить новий предмет вимог, що тягне появу нового позову. За таких обставин, для захисту прав заінтересованих осіб, можливе лише предявлення нового позову.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Нововиявленими є обставини, які існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення.

Новими є обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК є підставами для перегляду судового рішення, - це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику. Вони повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили .

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Рішення Господарського суду Київської області від 07.11.2014 року, на яке посилається заявник, ухвалено після ухвалення оскаржуваного рішення Іванківського районного суду від 26.04.2014 року, і не може вважатися нововиявленою обставиною.

Крім того, ніякого істотного значення для перегляду рішення суду першої інстанції по цьому спору зазначене рішення господарського суду не має, оскільки рішення суду, питання про перегляд якого ставиться заявником, не ґрунтується лише на факті виходу Іванківської районної спілки споживчих товариств зі складу Київської обласної спілки споживчих товариств.

Так, крім іншого судове рішення ґрунтувалось на:

· нормах Закону України «Про споживчу кооперацію» та Статуту, який, як встановлено і в судовому засіданні за заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, залишається чинним, незважаючи на рішення Господарського суду від 07.11.2014 року;

· ст.4 Закону України «Про власність», відповідно до якої власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном, він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону, а у випадках і в порядку, встановлених законодавчими актами України, діяльність власника може бути обмежено чи припинено, або власника може бути зобов'язано допустити обмежене користування його майном іншими особами. Суд зазначив, що законодавчо закріплених обмежень власник відчуженого майна станом на момент укладання спірних договорів не мав, а «посилання представника позивача про те, що Іванківська РСС мала погоджувати з Київською облспоживспілкою питання щодо відчуження майна, яке належить їй (Іванківській РСС) на праві приватної власності, не ґрунтується на законі»);

· ст.319 ЦК України, відповідно до якої діяльність власника може бути обмежена лише у випадках і у порядку, встановленому законом;

· позивачі не були стороною оспорюваних договорів, однак не обґрунтували, яким чином ці договори порушують їх права як членів РСС;

· пропуском позивачами строку позовної давності, хоча цей інститут цивільного права не було застосовано судом за наявності відповідної заяви представника відповідача ОСОБА_3, мотивуючи тим, що суд відмовив у задоволенні позову по суті.

Твердження представника заявника, що факт виходу Іванківської РССТ зі складу Київської облспоживспілки є основною підставою для відмови у позові не відповідає змісту самого рішення, оскільки суд лише констатував факт такого виходу, і зазначив, що твердження представника відповідача спростовуються п.1.3 Статуту, де зазначено, що РСС на добровільній основі входить до Київської облспоживспілки (як вже зазначалось, Статут залишається чинним і на даний час). Крім того відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України судом були враховані обставини, викладені в постанові Верховного суду України від 23.05.2011 року у справі за позовом Київської обласної спілки споживчих товариств «Облспоживспілка» до Іванківської районної спілки споживчих товариств, ОСОБА_3 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та застосування наслідків недійсності правочину, якою встановлено, що, «оскільки Іванківська РССТ на час укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу вийшла зі складу Київської обласної спілки споживчих товариств, мала необхідний обсяг цивільної дієздатності й не повинна була погоджувати відчуження основних фондів із правлінням Облспоживспілки».

Враховуючи все викладене вище, суд приходить до висновку, що та обставина на яку посилається заявник, не є істотною та нововиявленою в розумінні п.1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України , а тому не може бути підставою для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.361, 363, 365 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Іванківського районного суду Київської області від 26.04.2013 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Іванківської районної спілки споживчих товариств, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Київська обласна спілка споживчих товариств про визнання недійсними постанов правління і ради Іванківської районної спілки споживчих товариств, договорів купівлі-продажу недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів у вигляді виселення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення, а особами, які не були присутні при її оголошенні з моменту отримання її копії.

Суддя: