28 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року,
в с т а н о в и л а:
У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, до 1985 року розділено на три квартири з конкретними житловими приміщеннями, з яких квартира № 1 належала ОСОБА_5, квартира № 2 належала ОСОБА_6, Квартира № 3 належала ОСОБА_7 Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 17 травня 1990 року проведено реальний поділ житлового будинку та земельної ділянки. ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину та договору дарування має право на 12/24 (1/2) частину будинку та згідно технічного паспорта станом на 2 липня 2013 року в її користуванні перебувають конкретні житлові приміщення будинку, а також сарай «Д». При її зверненні до Реєстраційної служби Яворівського РУЮ щодо державної реєстрації права власності на конкретні житлові приміщення отримала відмову, оскільки із заявою звернулася неналежна особа, подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Тому позивач просила визнати право власності в порядку спадкування на конкретні приміщення житлового будинку.
Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від

27 вересня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції про визнання права власності на конкретні приміщення житлового будинку в порядку спадкування задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 що складається з приміщень: 1-3 площею 7,4 кв. м, 1-4 площею

14,1 кв. м, 1-5 площею 20,3 кв. м, 1-6 площею 19,6 кв. м, 1-7 площею

4,02 кв. м, 1-13 площею 14,7 кв. м, 1-14 площею 16,2 кв. м, 1-15 площею

1,3 кв. м, підвального приміщення ІІ площею 13,4 кв. м, підвального приміщення ІІа площею 1,4 кв. м та господарської споруди сараю «Д» площею 36,8 кв. м. Зобов'язано Реєстраційну службу Яворівського районного управління юстиції провести державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_4 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 що складається приміщень: 1-3 площею

7,4 кв. м, 1-4 площею 14,1 кв. м, 1-5 площею 20,3 кв. м, 1-6 площею

19,6 кв. м, 1-7 площею 4,02 кв. м, 1-13 площею 14,7 кв. м, 1-14 площею

16,2 кв. м, 1-15 площею 1,3 кв. м, підвального приміщення ІІ площею

13,4 кв. м, підвального приміщення ІІа площею 1,4 кв. м та господарської споруди сараю «Д» площею 36,8 кв. м.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від

22 листопада 2013 року внесено виправлення в абзаці першому, п'ятнадцятому мотивувальної частини та абзаці першому, другому резолютивної частини рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2013 року, змінено слова «1-7 площею 4,02 кв. м» на «1-7 площею 4,8 кв. м».

Додатковим рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 5 березня 2014 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 листопада

2014 року рішення Яворівського районного суду Львівської області від

27 вересня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції про визнання права власності на конкретні приміщення житлового будинку в порядку спадкування.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року та залишити силі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2013 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що право власності позивача ніким не оспорюється, житлові приміщення перебувають у її володінні та користуванні, співвласники житлового будинку померли і відповідно за ними не можна зареєструвати право власності на ці приміщення, а тому позивач має право на проведення державної реєстрації своїх прав на частину об'єкта нерухомого майна.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Частиною 1 ст. 33 ЦПК України передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Суд апеляційної інстанції встановив, що позов про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування заявлено до Реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції, яка не є власником спірного майна, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки в розумінні ст. 307 ЦК України, суд апеляційної інстанції не має права здійснювати заміну належного відповідача належним або залучати до участі у справі співвідповідача - всіх спадкоємців спірного майна.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Львівської області від 17 листопада 2014 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 17 листопада

2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко