Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/1908/13-ц Головуючий у 1-й інст. Зайцев А. В.
Категорія 53 Доповідач Кочетов Л. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Кочетова Л.Г.,

суддів: Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.,

при секретарі: Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до КП „Бердичівтеплоенерго" про стягнення коштів та визнання дій неправомінрними за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та в обгрунтування вимог зазначив, що з 02.01.1997 року працював у відповідача. З 23.10.1998 року працював оператором котельні та, починаючи з 28.05.2003 року в різні періоди виконував роботу вартового та оператора котельні з покладеними обов"язками машиніста насосних установок. Відповідачем не проводилась виплати відпрацьованих вечірніх годин, неналежно оплачувались нічні години, не в повній мірі в табелі обліку робочого часу відображався відпрацьований час, не реєструвались та не оплачувались понаднормові години, не оплачувались роботи по виконанню покладених обов"язків машиніста насосних установок. З урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати що відповідачем в обов"язки оператора котельні покладались також обов"язки по технічному обслуговуванню ГРУ, зняттю показників лічильника тиску та температури, обов"язки машиніста насосних установок; визнати, що відповідачем не в повній мірі оплачувались роботи в нічний час, не оплачувались роботи у вечірній час та за понаднормові відпрацьовані години; безпідставно не виплачувалась премія, робота машиніста насосних установок, деференційована надбавка передбачена колективним договором; стягнути з відповідача на його користь заборгованість по недоплаченим сумам з урахуванням середнього заробітку за час затримки розрахунку, інфляційних та трьох відстоків річних в загальній сумі 4148017,88 грн.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 вересня 2015 року позов задоволено частково, стягнуто з КП „Бердичівтеплоенерго" на користь ОСОБА_1 1576,30 грн. - доплати до мінімальної заробітної плати, 1546,56 грн. - доплати за понаднормові, 85,44 грн. - премії, 134,27 грн. - доплати за нічні години в грудні 2011 року, 1888,20 грн. - заробітної плати за грудень 2011 року, у решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та постановити нове - про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З копії трудової книжки позивача вбачається, що 02.01.1997 року позивач був прийнятий на роботу оператором теплового пункту КОП "Бердичівтеплокомуненерго". З 23 жовтня 1998 року позивач переведений оператором котельні по 4-му розряду, 28 травня 2003 року звільнений з роботи у зв"язку з ліквідацією підприємства. З 29 травня 2003 року по 15 квітня 2012 року, позивач в різні періоди, працював у КП "Бердичівтеплоенерго" та виконував роботу вартового на літні періоди, та оператора котельні на опалювальні періоди. 15.04.2012 року звільнений за закінченням строку трудового договору (т.1 а.с. 4-6).

Будь-яких доказів того, що на відповідача покладалися обов»язки поза межами вимог посадових обов»язків, суду не надано.

Не добуто такі докази і в ході апеляційного розгляду справи. При цьому посилання позивача на неправильність висновків суду першої інстанції в цій частині, є безпідставним та спростовується дослідженими в судовому засіданні посадовими та іншими інструкціями.

За таких обставин, суд дійшов обгрунтованого висновку, щодо відмови в позові в частині визнання що на позивача покладалися обов"язки по технічному обслуговуванню ГРУ, зняттю показників лічильника тиску та температури, обов"язки машиніста насосних установок.

Як вбачається з висновку експерта № 432/14-21 від 31.10.2014 року, за результатами проведення судово-економічної експертизи по справі, за спірний період з 01.10.1999 року по 15.04.2012 року, заробітна плата позивачу нараховувалась за відпрацьований час оператора котельні 4-го розряду та вартового по тарифним ставкам вказаним у наказах, премії згідно наказів, доплата за роботу в нічні години, св"яткові дні, оплачувалися періоди перебування у щорічних та навчальних відпустках, дні перебування на лікарняних, матеріальна допомога, 13-та зарплата, разові премії, компенсації, індексації.

Відповідно до відомостей які містяться в розрахункових картках КП "Бердичівтеплоенерго" за вказаний період часу, позивачу нараховано заробітньої плати в розмірі 79152,20 грн. Документально підтверджується недорахування відповідачем позивачу сум, а саме: 1576,30 грн. - доплати до мінімальної заробітньої плати, 1546,56 грн. - доплати за понаднормові, 85,44 грн. - премії, 134,27 грн. доплати за нічні години в грудні 2011 року, 1888,20 грн. - заробітну плату за грудень 2011 року (т.2 а.с. 28-68).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обгрунтованості позову в частині стягнення вказаних сум.

З дослідницької частини вказаної експертизи вбачається, що всі розрахунки позивача для обгрунтування позовних вимог здійснені ним, виходячи із тарифної ставки оператора котельні за 2011 рік враховуючи норму колективного договору КП "Бердичівтеплоенерго" на 2008 рік, роботи, яка відноситься до 5-го розряду, та застосовано до оплати праці за більш тривалий період, тобто за період 1999-2012 років, і таким чином заявлений позивачем у заяві про зміну позовних вимог розрахунок заробітньої плати на КП " Бердичівтеплоенерго " в сумі 4148017,88 грн. документально не підтверджений.

Будь-які докази на спростування вказаної обставини суду не надані.

Не надані також докази щодо невиплати позивачу інших сум, а тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у решті позову щодо стягнення заборгованості по заробітній платі.

Вимога позивача про стягнення заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних, не грунтується на законі, оскільки у відповідності до змісту ст. 625 ЦК України, вказана відповідальність застосовуються за порушення грошових зобов»язань та на трудові правовідносини не розповсюджується.

У відповідності до положень ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Разом з тим, суд першої інстанції вказану вимогу закону проігнорував та безпідставно відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Вказану помилку колегія суддів виправляє шляхом постановлення нового рішення про часткове задоволення вимоги.

Оскільки спір щодо вказаних сум виник після звільнення відповідача, середній заробіток підлягає стягненню за період з моменту звільнення - з 15.04.2012 року по час постановлення рішення, що становить 42 місяці та 5 днів.

При цьому стягненню підлягає середній заробіток пропорційно частці задоволених позовних вимог.

Останні 2 повних робочих місяці позивач працював у лютому та листопаді 2011 року, заробітня плата в ці періоди склала відповідно 1795.89 грн. та 1980.51 грн. Таким чином середня заробітна плата становитиме 1888.20 грн.

Враховуючи, що вимоги про стягнення заробітної плати задоволено на 0.13 %, то стягненню підлягає:

(1888.20 грн. х 42 міс.5 дн. х 0.13 %)/100% = 103.51 грн.

У решті наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому на підставі ст. 308 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення в цій частині відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 вересня 2015 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати, постановивши нове.

Стягнути з КП „Бердичівтеплоенерго" на користь ОСОБА_1 103.51 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді