№621/987/15-ц
16 вересня 2015 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Вельможної І.В.,
за участю: секретаря судового засідання - Лацько А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Змієві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргаз Банк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргаз Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,
Представник позивача у судове засідання не з'явився, до канцелярії суду надійшла заява, в якій просив справу розглядати за відсутності представника позивача. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі на підставі наявних у справ доказів, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилися.
Так, згідно даних адресно довідкового бюро, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, значиться зареєстрованим за адресою, зазначеною у позовній заяві, а саме: с. Бабаї Харківського району Харківської області, вул. Урицького, 6. (а.с. 97)
Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно даних адресно довідкового бюро, значиться зареєстрованою за адресою, зазначеною у позовній заяві, а саме: с. Тимченки Харківського району Харківської області, вул. Миру, 15-а. (а.с. 98)
Відповідно до ч. 4 ст. 74 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж три дні до судового засідання, а судова повістка повідомлення завчасно.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачі про розгляд справи, призначений на 09 годину 04 червня 2015 року, повідомлялися належним чином, однак у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. (а.с. 100, 101)
У судові засідання, призначені на 11 годину 02 липня 2015 року та на 13 годину 17 липня 2015 року, відповідачі не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до положення ч. 3 ст. 76 ЦПК України (а.с. 110-112, 114-115) від відповідача ОСОБА_2 до канцелярії суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. (а.с. 117)
У судове засідання, призначене на 10 годину 30 хвилин, відповідачі не з»явилися, від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. (а.с. 119)
У судове засідання, призначене на 13 годину 16 вересня 2015 року відповідачі повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 121, 122), причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності не надходило.
Враховуючи вищевикладене, суд визнає причини неявки відповідачів неповажним та, у відповідності до положення ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, розгляд справи проводить за неявки відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, які належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду, та вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення.
Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правові відносини між сторонами.
Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до п. 3.3.4 договору позичальник зобов'язався щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами (окрім останнього місяця користування кредитним коштами) та вдень закінчення строку, на який надано кредитні кошти, у відповідності з п. 1.1 та 1.6 цього договору, а також в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п. 4.1 договору, проценти за користування кредитними коштами, виходячи з процентної ставки, за зазначеної в п. 1.1. договору на рахунок, відкритий в Харківській філії АБ «Укргазбанк». У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитною лінією сплачувати проценти за користування кредитним коштами виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.12 договору, тобто збільшеної на 1 відсоток, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитною лінією та пеню у розмірі 0,1 відсоток від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. У разі порушення п.п. 3.3.12-3.3.16 договору, сплачувати проценти за користування кредитними коштами виходячи з процентної ставки, встановленої п. 1.1. договору, підвищеної на 1 відсоток, починаючи з моменту порушення /недотримання позичальником відповідних пунктів договору.
Сторонами, 05 березня 2009 року укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, яка стосувалась змін до п. 3.2.2. кредитного договору стосовно договірного списання коштів на користь банку. (а.с.22)
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
У відповідності з ч. 1, ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
У відповідності з ч. 1 ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін),
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Проте у порушення приписів зазначених норм права та умов Кредитного договору Відповідач-1 не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування Кредитом у строки та в розмірах, встановлених Договором кредитної лінії.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У відповідності з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів, у разі прострочення повернення чергової частини.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду.
Відповідно до ст.. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Як роз'яснено у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Згідно приписів п.п. 3.1.6, 4.3, 6.2, 6.3 договору іпотеки, у випадку, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язань за кредитним договором, зобов'язання ОСОБА_1 у повному обсязі або в частині виконано не буде, банк має право одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами або залишити у своїй власності предмет іпотеки шляхом погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок власних коштів у відповідності з цим договором.
Крім того, відповідно до п.п. 3.3.12-3.3.15 договору, позичальник зобовязався одночасно з укладенням договору надати банку укладені виключно у акредитованих у банку страхових компаніях договори страхування власного життя позичальника та майна, яке береться в іпотеку, вказаного у п. 2.1. договору, від ризиків, зазначених у пункті 3.2.5 договору, а також надати докази сплати страхових платежів, що підтверджують дію зазначених договорів страхування на строк не менший ніж на рік.
Крім того, позичальник зобов'язався вчиняти всі необхідні дії для дійсності зазначених у п. 3.3. 12 договору, договорів страхування, зазначеного у п. 2.1 договору, зокрема, вчасно сплачувати всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування на строк не менший ніж той, в межах якого позичальник виконає всі зобовязання за кредитним договором, а будь яка чергова сплата платежів продовжувала б дію договору страхування не менше, ніж на наступний рік. Не пізніше, ніж за три робочі до граничного строку сплати чергових страхових платежів, визначених договором страхування, які зазначені у п.3.3.12 договору, сплачувати такі чергові платежі та не пізніше ніж за один робочий день до граничного строку сплати чергових страхових платежів, визначених договорами страхування, надавати до банку докази таких сплат.
Відповідно до п.п. 4 п. 3.2.5 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, забезпеченим іпотекою, у разі неналежної сплати страхових платежів за договором страхування майна, яке береться в іпотеку за ризиками від вогню, стихійних лих та впливу рідини з водопровідних і каналізаційних труб, опалювальних та протипожежних систем у акредитованих у банку страхових компаніях та договору страхування власного життя у страховій компанії ЗАТ СК «Українська страхова група «Життя». Аналогічні вимоги щодо страхування предмету іпотеки передбачені п. 3.3.4 договору іпотеки.
Статтею 99 Конституції встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому ОСОБА_5 держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
ОСОБА_5 законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».
Статтею 1054 ЦК передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалентом. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.
Відповідно до ст. 5 Декрету № 15-93 операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.
З огляду на це уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.
Як розяснено в п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.
Позивачем надано докази правомірності стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті. (а.с. 77-92)
Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5, право вибору судового захисту, передбаченого Законом або договором, належить виключно позивачеві. Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості з порчутеля за тим самими договором кредиту разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що укладений між сторонами кредитний договір відповідає вимогам, що передбачені главою 71 ЦК України, Законом України «Про банки та банківську діяльність», іншими нормативними документами, що регламентують надання банками кредитів, вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача належить стягнути сплачений ним при предявленні позову судовий збір.
Керуючисьст. ст. ст. 525, 610, 611, 612, 625, 1050, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 208-209, 212-215, 222-224 ЦПК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргаз Банк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргаз Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства акціонерний банк «Укргаз Банк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргаз Банк» судовий збір у розмірі по 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. з кожного, які перерахувати на рахунок № НОМЕР_2 у Регіональному управлінні НБУ у Київській області, МФО 320478.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: