Провадження № 22-ц/773/1340/15 Категорія: 52 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Стрільчука В.А., Карпук А.К.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

пр-ка позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу судді Луцького міськрайонного суду від 09 липня 2015 року про повернення позовної заяви,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду від 09 липня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в частині вимог про позбавлення батьківських прав на підставі п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України повернуто позивачу та роз'яснено право на звернення з даним позовом до належного суду. Іншою ухвалою відкрито провадження щодо позовних вимог про стягнення аліментів.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про повернення позовної заяви в частині вимог про позбавлення батьківських прав і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість ухвали судді, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача позови про стягнення аліментів (ч.1 ст.110 ЦПК України).

Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернулася в Луцький міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів і зазначила місце проживання (перебування) або місцезнаходження відповідача - АДРЕСА_1, на підтвердження чого додала копію його паспорта (а.с.2-4, 6).

Згідно ст.115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Пунктом 4 ч.3 ст.121 ЦПК України встановлено, що позовна заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3 роз'яснено, що якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, яке визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до пункту 37 зазначеної Постанови право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (ч.14 ст.110 ЦПК).

Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Справа про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає розгляду судом за правилами загальної підсудності (ст.109 ЦПК України), а справа про стягнення аліментів на дітей може розглядатися судами як за правилами загальної, так і альтернативної підсудності.

Зазначені позовні вимоги не є однорідними, не залежать одна від одної і вирішення будь-якої з них не впливає на результати вирішення іншої.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дітей, але у випадку, коли позов про позбавлення батьківських прав подано з дотриманням правил загальної підсудності.

Враховуючи наведене, а саме те, що у даному випадку позов про позбавлення батьківських прав подано з недотриманням правил загальної підсудності, то суддя дійшов вірного висновку про повернення позивачу позовної заяви в частині вимог про позбавлення батьківських прав (ч.1 ст.109 ЦПК) та про відкриття провадження в частині позовних вимог про стягнення аліментів (ч.1 ст.110 ЦПК), що відповідає положенням ст.126 ЦПК України.

Покликання апелянта на те, що суд вправі був повернути позов лише у випадках, якщо його розгляд передбачений за правилами іншого судочинства - не заслуговують на увагу, оскільки у даному випадку позивачем не дотримало правила загальної підсудності.

Покликання апелянта на те, що оскаржувана ухвала порушує її право на справедливий суд, закріплене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України - не заслуговують на увагу, оскільки позивач має можливість реалізувати своє право шляхом звернення до належного суду за територіальною підсудністю у порядку, передбаченому процесуальним законодавством. Такий суд і є незалежним та безстороннім, встановлений законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року, який набрав чинності з 09 травня 2014 року, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій належать до окупованої території, де діє особливий правовий режим, визначений вказаним Законом.

Статтею 12 цього Закону визначено змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам та забезпечити розгляд цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва, куди і слід звернутися ОСОБА_1 з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

Покликання апелянта на те, що суд першої інстанції фактично не повернув їй позовну заяву в частині вимог про позбавлення батьківських прав - не заслуговують на увагу, оскільки повернення позовної заяви в цій частині не виключається після набрання ухвалою законної сили.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали, яка постановлена з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України. колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу судді Луцького міськрайонного суду від 09 липня 2015 року в даній справі про повернення позовної заяви залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді