Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/1980/15-ц головуючий у 1-й інстанції Андрюшина Л.А.
провадження № 22-ц /778/5805/15 суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

за участю секретаря Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 09 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Ясіна, 3-я особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, 3-я особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького МУЮ про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, який в подальшому уточнила.

В обґрунтування позову зазначивши, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2012 року з відповідача ОСОБА_3 Ясіна стягнуті аліменти на її користь на утримання малолітнього доньки ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів його доходів (заробітку) щомісяця, починаючи з 05.03.2012 року і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини до досягнення дитиною трирічного віку. 24.07.2015 року виконавчі провадження за виконавчими листами, виданими на підставі зазначеного рішення Шевченківського районного суду були закінчені у зв'язку із скасуванням рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2012 року та ухваленням нового рішення. 27.07.2015 року відкрито виконавче провадження № 48270705 державним виконавцем Шевченківським ВДВС ЗМУЮ на підставі нового рішення ухваленого Апеляційним судом Запорізької області від 25.06.2015 року. Відповідач весь цей час ухилявся від сплати аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість, яка за розрахунком, складеним державним виконавцем, за період з 05.03.2012 року по 01.08.2015 року, без урахування індексації, складає 14 291,50 грн. Також відомості по ухилення відповідача від сплати аліментів внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144. З її слів відповідач знав про те, що вона буде звертатися до суду з питання стягнення з нього аліментів. Статтею 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості по сплаті аліментів - винна особа повинна сплатити на користь одержувача аліментів неустойку у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Частина друга статті 20 СК України зазначає, що до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст.129, ч.3ст.138, ч. 3ст. 139 цього Кодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст. 196 СК України, не поширюється дія норм про позовну давність. Відповідач є здоровим чоловіком, працює на ринку приватним підприємцем, отримує стабільний заробіток та має усі умови для надання своєчасної матеріальної допомоги своїй доньки, але від виконання свого батьківського обов'язку щодо утримання дитини він ухиляється, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів.

Зазначенні обставини є підставою для стягнення з відповідача неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, яка за розрахунком позивача станом на 01.08.2015 року складає 202 749,80 грн. і яку вона просила суд стягнути з відповідача на її користь.

Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 09 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 Ясіна на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з березня 2015 року по 01 серпня 2015 року у загальному розмірі 535,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 Ясіна на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн..

На зазначене рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку,що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2012 року з відповідача ОСОБА_3 Ясіна були стягнуті аліменти на користь позивачки ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ОСОБА_4 Ясінівни, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дати предявлення позову 05 березня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти на утримання позивачки ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу) щомісяця, починаючи з дати предявлення позову 05 березня 2012 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 ОСОБА_4 Ясінівною, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років - 09 липня 2014 року (а.с.2-5).

25 червня 2015 року рішенням апеляційного суду Запорізької області, було скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2012 року за апеляційною скаргою ОСОБА_3 Ясіна, та ухвалене нове рішення , яким стягнуто з відповідача ОСОБА_3 Ясіна на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_4 Ясінівни, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 350грн., які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 05 березня 2012 року і до досягнення повноліття дитиною. У задоволенні вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Ясіна про стягнення аліментів на її утримання до досягнення трьох років дитиною ОСОБА_3 ОСОБА_4 Ясінівною, ІНФОРМАЦІЯ_2, відмовлено. (а.с.56-57).

Постановою державного виконавця від 27.07.2015 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №0827/2648/12 виданого 23.07.2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення аліментів у розмірі 350,00грн. з боржника ОСОБА_3 Ясіна на користь стягувача ОСОБА_2

За розрахунком заборгованості по аліментах № 1247/13 від 30.07.2015 року, складеного державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького МУЮ на підставі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.ст. 182,195 СК України, станом на 01.08.2015 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_3 Ясіна на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4, 09.07.211 року народження, за період з березня 2012 року по 01.08.2015 року складає 14291,50грн. Розрахунок боргу складений у відповідності до виконавчого листа, а саме у розмірі 350,00грн. щомісячно. Розрахунок складений без урахування індексації (а.с.76-77).

Задовольняючи вимоги частково та нараховуючи пеню за несвоєчасну сплату аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 Ясіна суд визначив, що пеня може бути стягнута лише за період з березня 2015 року по 01 серпня 2015 року у сумі 535,50грн.. Виходячи із розрахунку : березень: 350грн. сума заборгованості х 1% х 31день = 108,50грн., квітень 350грн. сума заборгованості х 1% х 30днів = 105,00грн., травень: 350грн. сума заборгованості х 1% х 31день = 108,50грн., червень: 350грн. сума заборгованості х 1% х 30днів = 105,00грн., липень: 350грн. сума заборгованості х 1% х 31день = 108,50грн.

Таким чином розмір пені за розрахунком суду складає (108,50грн. + 105,00грн. + 108,50грн. + 105,00грн. + 108,50 грн. ( пеня за кожний місяць) = 535,50грн..

Суд першої інстанції обґрунтовував строк нарахування пені враховуючи проте, що боржник ОСОБА_3 узнав про існування рішення суду щодо стягнення з нього аліментів на користь позивачки тільки в березні 2015 року, з моменту, коли його представник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження. В лютому 2015 року ОСОБА_3 було відмовлено в перетинанні державного кордону України на виїзд, що підтверджено рішенням про відмову від 07.02.2015 року (а.с.93). Після зясування причин такої відмови, у березні 2015 року він довідався про те, що є рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дочки.

Факт того, що відповідач ОСОБА_3 узнав про існування рішення суду щодо стягнення з нього аліментів, підтверджено рішенням апеляційного суду Запорізької області від 25 червня 2015 року, відповідно до якого в матеріалах справи відсутні дані проте, що ОСОБА_3 отримував ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 та повідомлявся про судові засідання, які призначалися судом першої інстанції. Заяву про визнання позову, яка містилася у справі не прийнята апеляційним судом, оскільки судом першої інстанції не зясована чи була ця заява подана саме ОСОБА_3, та вона не була зареєстрована в канцелярії суду, і за своїм змістом суперечить вимогам ст. 183 СК України .

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В матеріалах виконавчих проваджень, які були досліджені в судовому засіданні відсутні відомості щодо отримання відповідачем копії постанови про відкриття виконавчого провадження у 2012 році, як і виклики його до державного виконавця. Постанова про відкриття виконавчого провадження, була надіслана державним виконавцем не за його зареєстрованим місцем проживання, а за адресою міста проживання позивачки. Таким чином, суд дійшов обгрунтованого висновку проте, що в судовому засіданні не було надано достовірних та беззаперечних доказів того, що відповідач ОСОБА_3 був обізнаний про стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання малолітньої дитини на підставі рішення суду з 06.04.2012 року, а тому не має його у не виконанні рішення суду Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Враховуючи проте, що умовою для нарахування пені на заборгованість по аліментам є вина боржника в її виникненні та оскільки матеріали справи та матеріали виконавчого провадження свідчать про те, що про наявність судового рішення про стягнення аліментів, відповідач був обізнаний лише з березня 2015 року, суд першої інстанції стягнув пеню з березня 2015 року.

Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки(пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Отже, за положеннями ст. 196 СК України умовою для нарахування пені на заборгованість по аліментам є рішення суду , яке набрало законної сили, та вина боржника в його невиконанні та утворені заборгованості.

Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України, рішення районного суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Згідно до ст. 319 ЦПК України рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

За розясненнями п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки(пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У силу приписів ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони.

Пеня стягнута судом першої інстанції за період з березня 2015 року по 01 серпня 2015 року, відповідно вимог ст. 11 ЦПК України, принципу диспозитивності, в межах позовних вимог та заперечень наданих відповідачем, та повязана з невиконанням рішення апеляційного суду Запорізької області від 25.06.2015 року, яким було скасоване рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2012 року про стягнення аліментів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

За роз'ясненнями п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.10.2008 року «якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується».

Відповідач ОСОБА_3,вказане рішення суду в апеляційному порядку не оскаржував.

Доводи апеляційної скарги проте, що вина відповідача у заборгованості по аліментам підтверджена рішенням апеляційного суду Запорізької області від 25.06.2015 року, яким було стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 350 гривень щомісячно з урахуванням індексу інфляції починаючи з 05.03.2012 року, є хибною, бо рішення набрало законної сили 25.06.2015 року, а за змістом ст. 196 СК України пеня за обов'язком зі сплати аліментів за судовим рішенням у відповідача виникає з моменту набрання таким рішенням законної сили, а рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2012 року було скасоване апеляційною інстанцією, і тому за ним не може застосовуватися наслідки у вигляді нарахування пені.

Посилання в апеляцій скарзі ОСОБА_2 на те, що відповідач приховує своє місце проживання, не підтверджено , та не змінює вимоги ст. 196 СК України , за якими пеня за обов'язком зі сплати аліментів за судовим рішенням у відповідача виникає з моменту набрання таким рішенням законної сили, проте рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2012 року відповідно до ст. 223, 319 ЦПК України скасоване та заборгованість по аліментам визначалася за рішенням апеляційного суду Запорізької області від 25.06.2015 року.

Доводи апеляційної скарги проте, що судом визначена пеня без врахування індексації заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції виходив із розрахунку державного виконавця, який відповідно до ст. (,74 Закону України «Про виконавче провадження» визначив розмір заборгованості із сплати аліментів і не оспорений за ч.4 ст. 195 СК України у суді.

Проте висновок суду суперечить вимогам закону.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 11 зазначеного Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження

Визначаючи розмір пені , суд першої інстанції безпідставно не врахував, що рішенням апеляційного суду Запорізької області було стягнуто з ОСОБА_3 Ясіна на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_4 Ясінівни, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн., які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 05 березня 2012 року і до досягнення повноліття дитиною.

За розрахунком державного виконавця, витребуваним судом апеляційної інстанції, з урахуванням індексації заборгованість по аліментам за березень 2015 року складає 448,70 гривень, за квітень 472,50 гривень, за травень 523,60 гривень, червень 596,75 гривень, липень 609,70 гривень.

Виходячи із розрахунку боргу за березень-липень 2015 року, пеня за цей період складає : березень: 448,70 гривень сума заборгованості х 1% х 31день = 139,10грн., квітень 472,50 грн. сума заборгованості х 1% х 30днів = 141,75 грн., травень: 523,60 сума заборгованості х 1% х 31день = 162,32 грн., червень: 596,75 сума заборгованості х 1% х 30днів = 179,03грн., липень: 609,70 сума заборгованості х 1% х 31день = 189,01 грн.

Таким чином розмір пені за розрахунком суду складає (139,10грн+141,75 грн+162,32 грн+179,03грн+189,01 грн. =811, 21 гривня

Оскільки апеляційна скарга знайшла часткове підтвердження , то відповідно ст. ст. 303, 309 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги колегія судів вважає , що рішення суду підлягає зміні в частині розміру пені за обов'язком зі сплати аліментів за судовим рішенням за період з 05.03.2012 року по березень 2015 року з 535 , 50 гривень на 811,21 гривень.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 09 вересня 2015 року у цій справі змінити в частині розміру неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з березня 2015 року по 01 серпня 2015 року у загальному розмірі з «535 гривень 50 копійок» на «811 (вісімсот одинадцять» гривень 21 копійку»

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :