РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14762/13-ц

пр. № 2/759/67/15

30 вересня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Куркіній І.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 в інтересах якої діє ОСОБА_1, Житлово-будівельний кооператив «Алмаз-6», Київська міська Рада, Служба у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м.Києві про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 звернулися до суду з вищезазначеним позовом. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла. ОСОБА_1 після уточнення позовних вимог просить визнати частково недійсним реєстраційне посвідчення № 0015585 видане 18.12.2009 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно на ім'я ОСОБА_5, яка набула права власності на квартиру АДРЕСА_1; в результаті його спадкування за заповітом визнати за нею право власності на ? частину квартири квартири АДРЕСА_1; визнати за нею та право власності на ? частину зазначеної квартири в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_8 та право власності на ? частини квартири в порядку спадкування після смерті матері - ОСОБА_7 У своїх вимогах ставлячи питання про визнання права власності на частину квартири у будинку житлово-будівельного кооперативу, посилається на те, що померла ОСОБА_9, яка заповіла своє майно ОСОБА_10, хоча і була членом кооперативу, пайовий внесок, а також подальші платежі за кооперативну квартиру не сплачувала, у квартирі не проживала. Вважає членство ОСОБА_9 в кооперативі формальним, оскільки саме її мати з батьком, сплатили пайовий внесок за квартиру в повному обсязі, отже можуть вважатись власниками квартири.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. Зазначив, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.09.2008 року, яке набрало законної сили за ОСОБА_5 в порядку спадкування було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2. Таке рішення було ухвалене на підставі заповіту посвідченого 26.03.2003 року нотаріусом Цимлянської нотаріальної контори Ростовської області Російської Федерації Пушкарьовою З.С. Також зазначив, що позивачем не надано доказів членства в ЖБК «Алмаз-6», доказів, що підтверджують спадкування позивачем прав та обов'язків за зазначеним членством та доказів щодо сплати будь-якої частки пайового внеску. Додатково зазначив, що позивачем також не надано доказів членства померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 в ЖБК «Алмаз-6» та доказів, що підтверджують спадкування ним прав та обов'язків за вищезазначеним членством на квартиру АДРЕСА_2. Також представник відповідача просить застосувати строк позовної давності посилаючись на те, що позивач була обізнана про реєстрацію відповідачем квартири у 2009 році, але з позовом про захист порушеного права звернулася в 2013 році пропустивши строк звернення до суду.

ЖБК «Алмаз-6» у судовому засіданні просила позов задовольнити. Зазначила, що спірна квартира була побудована за спільні кошти членів сім'ї, а саме ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Служба у справах дітей Святошинської РДА в м. Києві явку свого представника у судове засідання не забезпечила, через канцелярію суду надійшла заява від служби про слухання справи у відсутність представника та ухвалення рішення в інтересах дитини.

Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві явку свого представника у судове засідання не забезпечила, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи за відсутності представника Реєстраційної служби.

Київська міська рада явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, клопотання про розгляд справи за відсутності представника Київської міської ради до суду не надходило.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача та представника третьої особи - ЖБК «Алмаз-6», дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 відповідно до ордеру на житлове приміщення в будинку ЖБК № 032965 від 27.07.1982 року була надана члену ЖБК «Алмаз-6» ОСОБА_9 на сім'ю з чотирьох осіб: ОСОБА_9,на її сина - ОСОБА_8, на жінку сина - ОСОБА_7. Та на онуку - ОСОБА_1 (а.с.14,15,16).

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.07.1980 р. по 17.09.1987 року (а.с. 6,7). ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 помер (а.с.10).

За ст.549 ЦК Української РСР, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається, що він прийняв це спадкове майно. Таким чином вважається, що ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги прийняла майно після смерті свого батька.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_9 (а.с.9). ОСОБА_9 була зареєстрована у спірній квартирі з дня її отримання та знята з реєстрації 06.09.2005 року у зв'язку зі смертю (а.с.17).

За життя ОСОБА_9 склала заповіт (26.03.2003 р. м. Цимлянськ, Ростовська область, Російська Федерація) на ім'я своєї доньки ОСОБА_5, яким заповіла їй все своє майно з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилось (а.с.215).

За життя ОСОБА_9 не зважаючи на сплату пайового внеску у повному обсязі, остання не отримувала свідоцтва про право власності на спірну квартиру, а ОСОБА_8 та ОСОБА_7 також не порушували питання про визнання за ними права власності на квартиру, оскільки ОСОБА_9 склала заповіт, щодо свого майна на користь своєї онуки ОСОБА_1 - доньки ОСОБА_8 і ОСОБА_7 і не передбачали, що ОСОБА_9 проживаючи в Росії складе інший заповіт.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.09.2008 року було задоволено позов ОСОБА_5 до ЖБК «Алмаз-6», ОСОБА_7, ОСОБА_1, третя особа: КМБТІ про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Судом вирішено: «визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_4» (а.с.23-24). Підставою позову було неотримання за життя ОСОБА_9 свідоцтва про право власності на квартиру, що унеможливило отримання в подальшому ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Дане рішення набрало законної сили (а.с.224).

Право власності ОСОБА_5 було зареєстровано 18.12.2009 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (реєстровий номер 664) (а.с.11).

Згідно довідки КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» ЄРРЦ Філія 802 від 28.08.2013 року № 1379, в спірній квартирі зареєстровані, проживали та проживають від часу будівництва будинку: з 1982 року - ОСОБА_7, ОСОБА_1, з 2003 року - донька ОСОБА_1 - ОСОБА_6, а після визнання судом права власності на спірну квартиру за ОСОБА_5, у спірній квартирі були зареєстровані особи: у 2012 р. - ОСОБА_12, та у 2013 р. - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а.с.20). Як пояснюють у судовому засіданні позивач та представник ЖБК «Алмаз», ОСОБА_12, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 були зареєстровані у спірній квартирі за дорученням ОСОБА_5 Остання ніколи не приїздила на Україну до спірної квартири, за утримання будинку та комунальні платежі не сплачувала. Ніхто із зареєстрованих у 2012-2013 роках осіб у спірній квартирі не проживав та не сплачував за утримання будинку і комунальні послуги.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7 (а.с.178).

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З довідки ЖБК «Алмаз - 6» від 29.09.2015 року (а.с.35) вбачається, що сім'я ОСОБА_7 заселилася в АДРЕСА_1 в м. Києві в 1982 році. ОСОБА_7 проживала за даною адресою до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року та приймала активну участь в житті ЖБК «Алмаз-6». ОСОБА_9 ніколи не відвідувала збори кооперативу. В будівництві квартири приймали участь син останньої - ОСОБА_8 та його дружина - ОСОБА_7 ОСОБА_7 Комунальні послуги вносилися всіма дорослими членами сім'ї. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в 1987 році розірвали шлюб, але продовжували проживати разом, вести спільне господарство. ОСОБА_9 періодично від'їзджала до Росії. В липні 2004 р. ОСОБА_7 звернулася до голови правління ЖБК «Алмаз-6» з питанням щодо сплати за комунальні послуги. На той час сім'я отримувала пільги, проте так як ОСОБА_9 довгий час не проживала в квартирі дані пільги були зняті і сплата коштів за комунальні послуги відбувалася на ім'я ОСОБА_7 (а.с.35). Дана сплата підтверджується наданими позивачем квитанціями (а.с.37-67).

Суд приймає дану довідку за належний доказ у справі та вважає, що ОСОБА_1 було доведено факт внесення пайових внесків батьками за спірну квартиру, а відтак доведено їхнє право власності на неї поряд із ОСОБА_9

Після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відкрилася спадщина, про що свідчать витяги про реєстрацію в спадковому реєстрі. Спадщину після їх смертей прийняла їхня донька ОСОБА_1, якамбула зареєстрована в спірній квартирі, де проживала з батьками, а тому після їх смерті фактично прийняла спадщину і яка не відмовлялась від прийняття спадщини (а.с.246, а.с.36 т.2).

Відповідно до ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Відповідно до ч.1 ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації.

З наведеної норми вбачається, що перерозподіл спадщини відбувається між тими учасниками, які повинні були прийняти спадщину, але не прийняли її за відповідних причин.

Оскільки на час прийняття спадщини після померлої ОСОБА_9 ОСОБА_5 не було доведено право власності батьків ОСОБА_1 на спірну квартиру, можна вважати, що існували причини які унеможливлювали прийняття ОСОБА_1 спадщини, а отже остання має право на її перерозподіл.

Ухвалюючи рішення суд виходив крім іншого з принципу справедливості, передбаченого п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України.

Виходячи із вищенаведеного суд вважає неправомірним застосування строку позовної давності при вирішенні даного спору.

Керуючись ст.3, 8, 1261, 1268, 1280 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 130, 174, 209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 в інтересах якої діє ОСОБА_1, Житлово-будівельний кооператив «Алмаз-6», Київська міська Рада, Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_5.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: