Справа № 212/8015/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1 в складі;

Головуючого судді; ОСОБА_2.,

при секретарі ; ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста ОСОБА_1 за участю представника позивача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5С, позовну заяву,- ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, -

В С Т А Н О В И В ;

Позивач ОСОБА_6 звернувся до Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_6 у своїй позовній заяві суду зазначив, що він працював: з 29 серпня 1986 року до 31 грудня 1987 року у РУ ім. В.І. Леніна об'єднання «Кривбасруда» електрогазозварювальником 4 -го розряду на підземних роботах; з 01 січня 1988 року до 30 березня 1988 року у тресті «КРИВБАСШАХТОБУД» електрогазозварювальником 4 -го розряду на підземних роботах; з 05 квітня 1988 року до 23 грудня 1994 року у РУ ім. В.І. Леніна об'єднання «Кривбасруда» на шахті «Орджонікідзе» електрогазозварювальником 4 -го розряду на підземних роботах; з 27 грудня 1994 року до 15 січня 2000 року у ВО «Кривбасруда на шахті «Гвардійська» електрогазозварювальником 4 -го розряду на підземних роботах; з 25 січня 2000 року до 07 червня 2007 року у «Кривбасзалізрудком» на ш. ім. «Леніна» електрогазозварювальником 4 -го розряду на підземних роботах, з 08 червня 2007 року до 10 червня 2014 року кріпильником 4-го розряду на підземних роботах.

За висновком МСЕК від 16 червня 2015 року (серія 12 AAA №004939) йому встановлена

стійка втрата профпрацездатності в розмірі 25% первинно, у зв'язку з таким

профзахворюванням, як радикулопатія попереково-крижова L5. S1 та шийна С5. С6 зліва, з

вираженим порушенням біомеханіки хребта, м'язово-тонічним синдромом, периферичним

нейросудинним синдромом, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного

плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.) та остеоартрозу ліктьових ПФ першого ст.) та

колінних (ПФ першого-другого ст.) суглобів, стійкий больовий синдром. М54.1 на термін з 25 травня 2015 року до 01 червня 2016 року.

Актом розслідування хронічного профзахворювання форми П-4 від 09 квітня 2015 року встановлені причини його профзахворювання, це: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: Умови праці підземного кріпильника за важкістю праці відносяться до 3 класу 2 ступеню.

Важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення (разове) вантажів постійно протягом робочої зміни -37 при гранично допустимій до 30. Робоча поза, знаходження у нахиленому положенні до 30° /понад 30°. % зміни: 46/2.4 при гранично допустимій до 25/0. Нахили корпуса (вимушені, більше 30°). кількість за зміну: 190 при гранично допустимих до 100.

У зв'язку з таким профзахворюванням, як: радикулопатія попереково-крижова та шийна зліва, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, м'язово-тонічним синдромом, периферичним нейросудинним синдромом, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.) та остеоартрозу ліктьових ПФ першого ст.) та колінних (ПФ першого-другого ст.) суглобів, стійкий больовий синдром протягом тривалого часу він страждає від постійних ниючих, тягнучих болів в попереку, шиї, обмеження рухів там же іррадіацією болю в тазовий пояс і ліву ногу, тягнучого болю ліктьових та колінних суглобах, обмежень рухів і хрускоту в них, заніміння рук та ніг, більше лівої ноги та руки, відчуття слабкості в них, підвищеної втомлюваності, підвищеної пітливості, утрудненої ходи. Через оніміння та слабкість в ногах та в руках він не може переносити навіть порівняно легкі речі, піднімати вантажі, для нього є дуже скрутним підйом по сходинках в будинку, пересування по похилій поверхні. Через болі в тазовій області він не може виконувати роботу, пов'язану з нахилами тулуба, підняттям і перенесенням вантажів, речей. Елементарний нахил тулуба (робота на присадибній ділянці, застелити ліжко, підняти що-небудь з поверхні підлоги, вдягнути взуття і т.д. і т.п.) викликає гострий фізичний біль. У зв'язку з профзахворюванням він не може надавати активної допомоги по домашньому господарству своїй дружині, сину, дочці, онукам, що викликає додаткові моральні страждання, переживання, він не може тривалий час знаходитися в одній позі, наприклад, сидіти, лежати, що ускладнює його тривале перебування за межами квартири. З усяких на перший погляд дріб'язках, пов'язаних, наприклад, з підйомом і перенесенням ваги, він змушений звертатися за сторонньою допомогою, що його досить сильно морально пригнічує. Порушено його звичний уклад життя, він змушений часто звертатися до лікувальних установ:

Його хворобливий стан змушує його постійно лікуватись, проходити обстеження у лікарів, але хронічний характер захворювання не дає надії на видужання у майбутньому.

Та обставина, що він має значну втрату працездатності, призводить до постійних душевних переживань та глибоких моральних страждань, що заподіяні йому з вини відповідача.

Отримане професійне захворювання обмежує його життєву активність, позбавляє повноцінного спілкування з людьми. Він фактично став фізично безпорадною людиною, що наводить на смутні міркування про подальше своє життя, про перспективи на майбутнє, про те, що може стати тягарем для родини, наслідки яких є незворотні.

Усвідомлення неможливості поліпшити своє здоров'я або хоча б запобігти його погіршенню викликає додатковий біль та моральні страждання.

Визначаючи розмір моральної шкоди, він виходив із проголошеного ст. 3 Конституції України визначення про те, що людина, її життя, здоров'я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, при цьому він ґрунтувався на висновку МСЕК, своїх власних пережитих відчуттях.

Тому він просив суд постановити рішення яким стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 гривень 00 копійок.

Представник позивача ОСОБА_4, в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, посилаючись на зазначені у позовній заяві факти.

Представник відповідача в справі Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»позов не визнав у повному обсязі, та вказала, що діючим законодавством про працю, не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадках втрати працездатності та заподіяння шкоди здоровю працівника. А норми Цивільного Кодексу України, а саме ст. 1167, 1168, не можуть бути застосовані у такому випадку, на який посилається позивач в справі.

Крім того, на думку представника відповідача, позивач сам винен у тому, що його здоровю завдано суттєвої шкоди. Так як він добровільно виконував тривалий час роботу зі шкідливими умовами праці. Тому вини відповідача у завдані шкоди здоровю позивача і завдання йому моральних страждань, не має. Крім того, представник відповідача суду зазначив, що позовні вимоги не доведені позивачем та його представником.

Суд, вислухавши представника позивача та представника відповідача, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Суд вважає, що обставини, викладені в позовній заяві, про заподіяння моральної шкоди ОСОБА_6 внаслідок втрати ним працездатності при виконанні важкої праці на підприємстві відповідача в справі, та не створення належних умов відповідачем для виконання безпечної роботи для життя та здоровя працівників, знайшли підтвердження у наданих позивачем письмових доказах.

Так згідно висновків МСЄК позивачу встановлено 25 % втрати професійної працездатності, з 16 червня 2015 року з датою переогляду 01 травня 2016. А згідно Акту форми П-4 від 09 квітня 2015 року, розслідування професійного захворювання ОСОБА_6, умови праці відносяться до 3-го класу, 2 ступеня шкідливості. Саме у цьому акті зазначено, що усі показники шкідливого впливу на здоровя працівника мають місце, так вони значно перевищують встановлені норми.

Так, Важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення (разове) вантажів постійно протягом робочої зміни -37 при гранично допустимій до 30. Робоча поза, знаходження у нахиленому положенні до 30° /понад 30°. % зміни: 46/2.4 при гранично допустимій до 25/0. Нахили корпуса (вимушені, більше 30°). кількість за зміну: 190 при гранично допустимих до 100.

Таким чином, та обставина, що позивач захворів професійними захворюваннями, внаслідок того, що відповідачем не були створені належні і безпечні для здоровя працівників умови праці підтверджені такими документами, - виписками з акту огляду МСЕК та виписками з історії хвороби позивача, характеристикою санітарно-гігієнічних умов праці, медичними довідками, та копією Акту розслідування його професійного захворювання форми П-4 від 09 квітня 2015 року.

Заподіяну моральну шкоду позивач оцінив в 30000 гривень 00 копійок. При цьому, позивач не надав суду доказів того, чому саме таку суму він вимагає до відшкодування.

Відповідно до статті -1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення особистих немайнових прав, право на життя, право на охорону здоров'я тощо.

У відповідності до ст. 4 Закону України "Про охорону праці", в редакції закону від 21 листопада 2002 року, державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У відповідності зі ст.1167,1168 ЦК України відшкодування шкоди, заподіяного працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється винною особою яка її завдала.

З огляду на особливості захисту здоров'я потерпілого, поряд з відшкодуванням матеріальної шкоди (яку йому встановлено відшкодовувати), компенсується і моральна шкода, тому що є в наявності факт, заподіяння цієї шкоди.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам, яким є позивач в справі, не залежить від відшкодування матеріальної шкоди, ст. 23 ч. 4 ЦК України, і є одним зі способів захисту особистих немайнових прав працівників.

Згідно, рішення Конституційного суду від 27.01.2004 року, громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, завдають йому моральні і фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж працівник, що не втрачає професійної працездатності.

Тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, але сума, яку він вимагає до відшкодування є на думку суду завищеною, у повному обсязі не обґрунтованою та не доведеною. Тому суд вважає можливим задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача на користь позивача в справі у відшкодування йому моральної шкоди, -8000 гривень 00 копійок.

Сума страхової виплати за моральну шкоду визначається в судовому порядку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальнихжиттєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль дляорганізації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно п.13 Постанови Пленуму ВС України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди", судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗПП (набрала чинності 13.01.2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноваженого ним органом незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Оскільки позивач отримав професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має бути відшкодована роботодавцем , який не створив безпечних умов праці.

З вини відповідача, який порушував норми безпеки праці та не забезпечив безпечні умови роботи, позивачу була спричинена моральна шкода.В зв'язку з професійним захворюванням змінилися його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань.

У відповідності зі ст.16, 23, 1167, 1168 Цивільного Кодексу України, ст. 4 Закону України "Про охорону праці", ст. 153, 237-1 КЗПП України, ст. 10,11,60, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В ;

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково, та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_6 - 8000 гривень 00 копійок без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ; ОСОБА_2