РІШЕННЯ

Іменем України

10 грудня 2015 року селище Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Стеганцова С.М.,

за участю секретаря Реуцької Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Шевченкове цивільну справу за позовом СФГ «Золотий колос» до ОСОБА_1 про визнання права власності на пшеницю та стягнення матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

03 серпня 2015 року представник позивача звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області із зазначеним позовом про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди, яким просить суд визнати за СФГ «Золотий Колос» право власності на пшеницю вартістю 53 280,00 гривень, зібраної з земельної ділянки відповідача, а також стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 25 441,29 гривень за обробіток земельної ділянки в 2015 році та судові витрати.

В обгрунтування позову зазначила, що 05 серпня 2009 року між ОСОБА_1 та СФГ «Золотий Колос» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 7,4260 га згідно державного акту серії ХР № 110799 на імя ОСОБА_1, який був зареєстрований у відділі Держкомзему в Шевченківському районі Харківської області від 30 травня 2012 року за № 01432 та особисто підписано відповідачем по справі разом з актом визначення меж земельної ділянки в натурі та актом прийому-передачі земельної ділянки згідно з договором.

Восени 2014 року СФГ «Золотий Колос» обробило на підставі вищевказаного договору оренди землі земельну ділянку та провело посів озимої пшениці. 30 липня 2015 року СФГ «Золотий Колос» розпочало збирання врожаю на полі, де знаходиться земельна ділянка відповідача по справі. Були використані кошти для виїзду техніки: комбайнів, вантажних автомобілів. Проте, прибувши на поле представники господарства зустріли опір ОСОБА_1 в збиранні озимої пшениці, який завадив збиранню врожаю.

31 липня 2015 року ОСОБА_1 самовільно зібрав урожай озимої пшениці на земельній ділянці. При здачі озимої пшениці ОСОБА_1 наполягав на тому, що врожай належить йому, проте ніяких підтверджуючих документів не надав. Озима пшениця була висаджена та вирощена за рахунок, як зазначає представник, коштів господарства СФГ «Золотий Колос», тому просить визнати за СФГ право власності на пшеницю і стягнути з ОСОБА_1 завдані підприємству матеріальні збитки по обробітку землі.

Представник позивача і представник СФГ за дорученням (а.с.67) в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та наполягали на задоволенні позовних вимог.

Відповідач та його представник за довіреністю (а.с.62,63) в судовому засіданні проти позову заперечували та пояснили, що представник СФГ ще з 2012 року знав, що відповідач ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про повернення земельної ділянки, але в звязку з відсутністю коштів на експертизу позов ним був залишений без розгляду і він на початку 2014 року звернувся до Шевченківського РВ ГУМВС щодо підроблення його підпису в договорі оренди, але як розяснили йому працівники міліції і як зазначено у висновках РВ ГУМВС, представника позивача ОСОБА_2 опитати не представилося можливим, так як остання давати будь-які пояснення відмовлялась.

Тому ОСОБА_1 в лютому 2014 року знову звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди недійсним в звязку з тим, що він його не підписував, при цьому представник СФГ, будучи обізнаним, що по його земельній ділянці йде судовий спір восени 2014 року обробив його земельну ділянку і нібито посадив озиму пшеницю. Відповідач пояснив, що так як озима пшениця не взійшла, він навесні на цій земельній ділянці посадив ярову пшеницю, яку потім і зібрав.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, зясувавши позицію сторін по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, повязані з визнанням права власності на врожай пшениці, яка була вирощена на земельній ділянці на підставі договору оренди, визнаного судом недійсним з 2009 року і судові спори по якому між сторонами йдуть з 2012 року.

Судом встановлено, що відповідач по справі в 2012 році звертався до суду з позовом про повернення земельної ділянки (а.с.104), але в звязку з відсутністю коштів на експертизу позов ним був залишений без розгляду (а.с.105).

На початку 2014 року відповідач звернувся до Шевченківського РВ ГУМВС з заявою про порушення кримінальної справи про самозахват його земельної ділянки та про підробку підпису в договорі оренди представником СФГ, але як зазначено в висновках РВ ГУМВС, представника СФГ - позивача по справі ОСОБА_2, опитати не представилося можливим, так як остання давати будь- які пояснення відмовилася (а.с.32-34).

В звязку з цим позивач в лютому 2014 року знову звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди недійсним в звязку з тим, що він його не підписував (а.с.85-88), так як працівники міліції не повернули йому земельну ділянку.

Лише через рік в 2015 році після проведення експертизи рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 19.02.2015 року договір оренди земельної ділянки нібито укладений 05.08.2009 року між ОСОБА_1 та СФГ «Золотий Колос» Шевченківського району Харківської області, зареєстрований 30.05.2012 року під № 1432 у відділі Держкомзему у Шевченківському районі Харківської області, був визнаний недійсним.

Рішення вступило в законну силу, оскільки 08 червня 2015 року судовою колегією судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області розглянута апеляційна скарга СФГ «Золотий Колос» на вищезазначене рішення Шевченківського районного суду Харківської області, яка була відхилена, а рішення залишене без змін (а.с.81-84).

Як зазначає представник СФГ, восени 2014 року СФГ «Золотий Колос» обробило земельну ділянку, яка належала відповідачу та провело посів озимої пшениці, незважаючи, що з 28.02.2014 року в суді вже перебувала справа за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Судом не заперечується той факт, що позивач обробляв земельну ділянку ОСОБА_1, так як позивач надав на підтвердження цього письмові докази - витрати на вирощування пшениці (а.с.11-12), а також підтвердження кількості вирощеної пшениці і її вартості (а.с.14-15), так і свідчення свідків зі сторони позивача ОСОБА_3 і Дробуш, які підтвердили обробіток землі, належної відповідачеві.

Відповідач і його представник заперечували проти позову і пояснили, що відповідач також проводив посів ярової пшениці в 2015 році на земельній ділянці, так як по озимій пшениці, що посадив позивач були погані всходи.

Відповідач письмових доказів на підтвердження обробітку землі і посіву ярової пшениці в 2015 році не надав, а посилається на пояснення свідка ОСОБА_4, що підтвердив свідчення відповідача ОСОБА_1, що вони на сільгосптехніці ОСОБА_4 сіяли навесні 2015 року на земельній ділянці ярову пшеницю, тому суд твердження в цій частині не бере до уваги, так як крім свідчення свідка, інших доказів відповідач суду не надав.

31 липня 2015 року ОСОБА_1 зібрав урожай озимої пшениці на своїй земельній ділянці в кількості 17 тон 760 кілограм. Тому представник СФГ просить визнати право власності на пшеницю та стягнути матеріальні збитки за посів пшениці.

03.08.2015 року представник СФГ при зверненні до суду з даним позовом просив суд накласти арешт на пшеницю, що зібрав зі своєї земельної ділянки відповідач, але яку вирощувало СФГ. 04.08.2015 року у задоволенні заяви представника позивача - голови СФГ «Золотий Колос» ОСОБА_2 про забезпечення позову судом було відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до п.21 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини.

Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідач ще з 2012 року звертався до суду з позовом про повернення земельної ділянки, але в звязку з відсутністю коштів на експертизу позов був залишений без розгляду (а.с.105).

Відповідач також в 2014 році звертався з заявою як до прокуратури Шевченківського району, так і до Шевченківського РВ ГУМВС про порушення кримінальної справи проти керівника СФГ ОСОБА_2, про самовільне використання його земельної ділянки СФГ і підробку підпису в договорі оренди, але як зазначено в висновках РВ ГУМВС, представника позивача ОСОБА_2 опитати не представилося можливим , так як остання давати будь-які пояснення відмовилась (а.с.32-34).

Тому позивач в лютому 2014 року звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди недійсним в звязку з тим, що він його не підписував (а.с.85-88).

Лише через рік в 2015 році після проведення експертизи рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 19.02.2015 року договір оренди земельної ділянки, укладений 05.08.2009 року між ОСОБА_1 та СФГ «Золотий Колос», був визнаний недійсним.

Дане рішення вступило в законну силу відповідно до ухвали апеляційного суду від 08.06.2015 року (а.с.81-84).

Тому договір оренди земельної ділянки укладений 05.08.2009 року, вважається недійсним саме з цієї дати відповідно до ст.236 ЦК України.

З врахуванням вимоги статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України, підлягає захисту саме порушене право, судом не встановлено, що порушуються права позивача і в чому саме полягає порушення законних прав позивача при вирощуванні пшениці на земельній ділянці відповідача на підставі договору оренди, що був визнаний судом недійсним з 2009 року.

Враховуючи, що позивачем земельна ділянка ОСОБА_1 використовувалась самовільно на підставі недійсного договору оренди, то відповідно до статей 90, 95, 212 ЗК самовільно зайняті земельні ділянки повертаються їх власникам з передачею останнім незібраного врожаю без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Згідно ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 236 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

При таких обставинах, СФГ «Золотий колос» безпідставно користувалося земельною ділянкою, яка належить відповідачу, з 2009 року, тому її власнику після визнання договору недійсним, повинен бути повернений врожай пшениці, вирощений на його земельній ділянці без відшкодування затрат, понесених СФГ за час незаконного користування земельною ділянкою.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 212, 214, 215 ЦПК України,

ст.ст. 15, 216, 236 ЦК України, ст.ст. 90,95, 212 ЗК України-

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог СФГ «Золотий колос» до ОСОБА_1 про визнання права власності на пшеницю та стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.М.Стеганцов