У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді Рожина Ю.М., суддів Максимчук З.М., Григоренка М.П., секретаря судового засідання Пиляй І.С., за участю представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що з'явились у судове засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду від 16 березня 2015 року позов задоволено.

Визнано припиненим з 13 березня 2009 року договір поруки №73/1/2 від 03 березня 2008 року, укладений між акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судових витрат по справі, що складаються з судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Креді Агріколь Банк»вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необ'єктивним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного дослідження всіх доказів та обставин по справі. Вказує, що суд не взяв до уваги положення договору про внесення змін та доповнень №1 від 03 травня 2012 року до договору поруки, у якому прописано змінений строк повернення кредиту, який був встановлений додатковою угодою №4 від 13 березня 2009 року до кредитного договору. Стверджує, що договір про внесення змін та доповнень №1 від 03 травня 2012 року до договору поруки був підписаний ОСОБА_1, чим остання погодилася з умовами та розміром зобов'язання встановленого кредитним договором, ніяких письмових зауважень чи пропозицій з цього приводу на адресу банку не надходило, а тому договір поруки не слід вважати припиненим. Доводить, що вищенаведене свідчить про невідповідність висновків суду щодо відсутності письмового погодження позивачкою збільшеного строку користування кредитними коштами з 02 березня 2018 року по 02 березня 2033 року обставинам справи та наявним, належним, достатнім письмовим доказам. За таких обставин, просить рішення скасувати, постановити нове яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 3 березня 2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №73, за умовами якого банк надав ОСОБА_4 кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 880000 доларів США на строк з 03 березня 2008 року по 02 березня 2018 року зі сплатою відсотків у розмірі 12% річних.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором, 03 березня 2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк» (кредитором), ОСОБА_1 (поручителем) та ОСОБА_4 (позичальником) був укладений договір поруки №73/1/2.

Відповідно до п.1.2. договору поруки поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору №73 від 03 березня 2008 року, в повному обсязі заборгованості за кредитом та/або відсотками за кредит, а також штрафів та пені, в строки та на умовах, обумовлених кредитним договором.

Згідно п.1.3. договору поруки зобов'язання поручителя перед банком є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та вказаним у п.1.2. договору - не потребують.

Пунктом 4.1. договору поруки визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання усіма сторонами та втрачає свою дію з моменту повного виконання забезпеченого ним зобов'язання. При цьому, сторони констатують, що строк закінчення цього договору не вказується сторонами конкретно, так як він визначається моментом повернення всієї суми кредиту та інших платежів за кредитним договором.

У відповідності до п.4.2. договору поруки строк виконання договору може бути переглянутий сторонами лише по їх письмовій згоді.

13 березня 2009 року між АТ «Індустріально-експортний банк» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду №4 до кредитного договору №73 від 03 березня 2008 року, згідно з умовами якої збільшено кінцевий строк користування кредитом з 02 березня 2018 року до 02 березня 2033 року, що свідчить про збільшення основного зобов'язання, оскільки передбачає нарахування процентів за значно більший період, ніж той, який був установлений при укладенні кредитного договору.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що письмової згоди на укладення 13 березня 2009 року додаткової угоди №4 до кредитного договору №73 від 03 березня 2008 року, якою було збільшено кінцевий строк користування кредитом з 02 березня 2018 року до 02 березня 2033 року і, відповідно, збільшено обсяг відповідальності поручителя, ОСОБА_1 як поручитель не надавала, а тому поруку слід визнати такою, що припинена на підставі ч.1 ст.559 ЦК України з 13 березня 2009 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Приписами п.22 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Згідно висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 25 вересня 2013 року № 6-97цс13, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, за змістом частини першої статті 559 Цивільного кодексу України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

За матеріалами справи вбачається, що письмової згоди на укладення 13 березня 2009 року додаткової угоди №4 до кредитного договору №73 від 03 березня 2008 року, якою було збільшено кінцевий строк користування кредитом з 02 березня 2018 року до 02 березня 2033 року і, відповідно, збільшено обсяг відповідальності поручителя, ОСОБА_1 як поручитель не надавала.

Посилання в апеляційній скарзі що позивачка підписавши договір про внесення змін та доповнень №1 від 03 травня 2012 року до договору поруки погодилася з умовами та розміром зобов'язання встановленого кредитним договором не заслуговують на увагу.

Колегія суддів виходить з того, що за умовами договору поруки №73/1/2 від 03 березня 2008 року, укладеного позивачем з АТ «Індустріально-експортний банк», ОСОБА_1, як поручитель, відповідала перед банком лише за умовами та строку дії договору №73 від 3 березня 2008 року та не давала письмової згоди у спосіб, передбачений договором поруки, а саме п.4.2 договору, щодо можливості перегляду умов договору поруки без письмової згоди на збільшення відповідальності поручителя, а тому відбулось збільшення відповідальності поручителя щодо основного договору без згоди поручителя, що тягне за собою припинення договору поруки з часу збільшення відповідальності боржника за кредитним договором.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено без порушень норм матеріального і процесуального права, судом з'ясовано обставини, що мають значення для справи, в повній мірі, апеляційна скарга не містить посилань на закон, з порушенням якого ухвалено рішення, та не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий Ю.М. Рожин

Судді З.М.Максимчук

М.П.Григоренко