Рішення

Іменем України

31 липня 2015 року

Теребовлянський районний суд в складі :

головуючого судді Бойко І.І.

при секретарі Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який на підставі довіреності діє від імені ОСОБА_3 про визнання договору дійсним, визнання права власності на земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, який на підставі довіреності діє від імені ОСОБА_3 про визнання договору дійсним, визнання права власності на земельну ділянку.

Позивачка та представник позивачки позовні вимоги підтримали зіславшись на мотиви, які викладені в позовній заяві.

Представиник позивачки також пояснив,що в укладенні договору купівлі продажу земельної ділянки нотаріальною конторою відмовлено, оскільки існує мораторій на відчуження

Представник відповідача позовні вимоги визнав ,та пояснив що до нотаріальної контори не було представленої оцінки земельної ділянки ,так як оцінювачі відмовилися її проводити в звязку з мораторієм на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає що позовні вимоги до задоволення не підлягають .

Як визначається із договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 2 липня 2015 року що ОСОБА_2 продав, ОСОБА_1 купила належну продавцеві земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,67 га, що розташована на території Золотниківської сільської ради, Теребовлянського району, Тернопільської області за 98 496,60 грн. про що скріпили вказаний договір своїми підписами.

Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ТР №070356, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,67 га, що розташована на території Золотниківської сільської ради, Теребовлянського району, Тернопільської області.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01.07.2015 року №235/02-31 вбачається що нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної , так як така дія суперечить законодавству України.

Якщо правочин повністю або частково виконується однією зі сторін, а інша ухиляється від його нотаріального посвідчення, що відповідно до п.2 ст. 220 ЦК України за вимогою сторони,що виконала правочин (або її правонаступника ) може визнати його дійсним. Це правило не застосовується ,якщо є передбачене законодавчими актами обмеження (заборона) на здійснення такого правочину,або сторони не дійшли згоди щодо всіх істотних його умов.

Також слід зазначити, що правила ст.220 ЦК не поширюється на правочини які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації ,оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. 220,640 ЦК повязується з державною реєстрацією,тому вони є неукладеними і такими,що не породжують для сторін права та обовязки.

З державною реєстрацією правочину законодавець повязав настання відповідних правових наслідків. Згідно з ч.1 ст. 210 ЦК правочин,який за законом підлягає державній реєстрації є вчиненим з моменту такої реєстрації. Тобто із контексту ч.1 ст. 210 ЦК України випливає не будучи вчиненими до моменту їх державної реєстрації такі правочини не можуть породжувати для їх субєктів бажаного правового результату,а в решті й відповідних прав і обовязків щодо договірних правочинів. Цей висновок додатково підтверджується ч3.ст 640 ЦК.

Саме до цього зводиться і розяснення Пленуму Верховного суду України, які він подав у п.8 постанови від 6 листопада 2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визначення правочинів недійсними", а також звернув увагу Пленум Верховного Суду України в п. 13 даної постанови.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності,а також право постійного користування та право на оренду земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.126 ЗК України право власності ,користування земельною ділянкою здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Порядок державної реєстрації визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р № 868 « Про затвердження порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму рішенні від 15 жовтня 2014 зазначив "згідно ч.3 ст 640 ЦК України договір,який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Таким чином норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовуються щодо правочинів які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації,оскільки момент вчинення таких правочинів повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав і обовязків для сторін. Оскільки момент вчинення такого правочину ,відповідно по положень ст..210,640 ЦК України повязується з державною реєстрацією,у разі недодержання зазначених вимог закону правочин є неукладеним і таким що не породжує для сторін прав та обовязків ."

Отже даний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,60,179 ЦПК України, ст.ст. 210, ч.2 ст 220, 640 ЦК України,суд,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який на підставі довіреності діє від імені ОСОБА_3 про визнання договору дійсним, визнання права власності на земельну ділянку відмовити у зв"язку з недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ