Номер провадження: 22-ц/785/3984/15
Головуючий у першій інстанції Груца Є. Є.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

При секретарі: Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міського управління юстиції в Одеській області Згами З.О. на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 23 лютого 2015 року у справі за поданням старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міського управління юстиції в Одеській області Згами З.О. про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015р. старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Біляївського міського управління юстиції в Одеській області Згама З.О., (далі-державний виконавець) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, посилаючись на те, що у відділі ДВС перебуває на виконанні виконавче провадження №45782466 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу у сумі 21 116,16 грн., згідно виконавчого листа по справі 1-119/10, виданого 07.12.2010р. Подільським районним судом м. Києва.

10.12.2014р. було відкрито виконавче провадження й запропоновано боржнику до 17.12.14р. добровільно виконати рішення суду, про що його 17.12.2014р. було повідомлено поштою.

Однак, боржником у строк, наданий для самостійного виконання рішення суду не виконано.

Державним виконавцем було вжито таки заходи примусового виконання рішення: накладено арешт на майно боржника, вчинена перевірка його майнового стану та викликано боржника.

Проте боржник на неодноразові виклики до відділу для виконання рішення суду не з'являється, що свідчить про його ухилення від виконання рішення суду.

Посилаючись на ці обставини, державний виконавець просив про задоволення подання.

Ухвалою суду від 23.02.2015р. у задоволенні подання відмовлено.

У апеляційній скарзі державний виконавець, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання.

У судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явилися, сповіщені належним чином, про що свідчать матеріали справи, тому за правилами ч.2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів розглядає справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до п.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, може звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

За правилами ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Тобто за вимогами зазначених норм закону юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду пов'язано лише за наявністю факту ухилення боржника від виконання зобов'язання за рішенням.

У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Як видно з матеріалів справи, державний виконавець не навів у поданні переконливих доказів того, що ОСОБА_3 ухилявся від виконання зобов'язань за рішенням суду, а виходив лише з факту не з'явлення боржника до відділу ДВС, незважаючи на неодноразові його виклики й тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні подання.

Так, Верховний Суд України в узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України указав, що поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність майна, грошових коштів) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визнав, що державний виконавець не надав доказів того, що боржник ухилявся від виконання обов'язку, покладеного на нього рішенням суду.

Самі факти: непогашення боргу в добровільному порядку й одноразової неявки належним чином сповіщеного боржника на виклик до відділу ДВС, ще не свідчать про ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань та які зумовлюють у тимчасовому обмеженні боржника у праві виїзду за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів.

Доводи державного виконавця про те, що боржник двічі викликався до виконавчої служби та що про це він був належним чином сповіщений, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні свідчення про вручення боржнику виклику на 20.01.2015р.

Так, з акту державного виконавця від 19.01.2015р. видно, що у результаті виїзду за адресою: АДРЕСА_1 перевірити майновий стан неможливо у зв'язку з відсутністю боржника. На їм'я боржника залишено виклик до відділу ДВС на 20.01.2015р., а/с.7.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування, як про це йдеться мова у апеляційній скарзі, колегія суддів не встановила.

Відповідно з вимогами п.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського міського управління юстиції в Одеській області Згами З.О. відхилити, а ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 23 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області: В.Ф.Парапан

Р.Д.Громік

В.О.Панасенков