Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі:головуючого: судді Гончарука В.П.

при секретарі Лисенко М.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, що представляє інтереси ОСОБА_2 щодо скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №1691/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором, суд, -

В С Т А Н О В И В :

До суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків звернувся ОСОБА_1, що представляє інтереси ОСОБА_2 щодо скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №1691/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором.

Свої вимоги сторона заявника (позивача) мотивує тим, що вказане рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме тим, що даний спір не підсудний третейському суду в розумінні ст.. 6 Закону України «Про третейські суди», так - як третейські суди мають право розглядати будь - які справи , що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів. У тому числі споживачів послуг банку ( кредитної спілки).

В судове засідання скаржник ОСОБА_2, чи його представник не з'явились, але сповіщався належним чином про день, місце та час розгляджу справи в суді.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання також не з'явився, сповіщався належним чином про день, місце та час розгляду справи в суді.

Неявка осіб в зал судового засідання не перешкоджає розгляду справи по суті у відповідності до вимог ч.2 ст. 389 - 4 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справи, матеріали третейської справи №1691/14 встановив наступне, що відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди», що регламентує оскарження рішення суду слідує, рішення суду є остаточним, і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених Законом.

Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду також визначені статтею 389-5 ЦПК України.

Також п. 14 ч.1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» визначено підвідомчість третейським судам, відповідно до якої третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

Як роз'яснено у пунктах 1 та 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року за №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Тобто, виходячи з позиції Верховного Суду України, позовна заява про захист прав споживача подається саме споживачем, у разі порушення його прав, передбачених ст. ст. 4-15 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року по справі № 1-26/2011, підтверджено, що саме споживач має звертатися до суду як під час укладення кредитного договору, так і під час виконання договору. На час виникнення спірних правовідносин (травень 2008 року) Закон України "Про третейські суди" не містив заборони на укладення третейської угоди.

Таким чином, банк відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» не є споживачем, а звернення ПАТ «Укрсоцбанк» до третейського суду з позовом про стягнення заборгованості внаслідок неналежного виконання договірних зобов'язань за кредитним договором, пов'язане з виникненням між сторонами спору цивільно-правових відносин, які регулюються нормами цивільного законодавства України, та на які не розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейського суду.

Відповідно до матеріалів третейської справи № 1691/14 за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором вбачається, що під час розгляду даної справи третейським судом неодноразово повідомлялись відповідачі щодо розгляду справи в третейському суді та відповідачі не були позбавлені можливості надати до третейського суду свої заперечення та докази в спростування позовних вимог позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, що заявником ОСОБА_1. не надано до суду доказів, які б зазначали підстави для скасування рішення третейського суду, визначені ст. 395-5 ЦПК України.

Керуючись ст..ст. 15, 30, 209, 212, 215, 389 -1 - 389 -6 ЦПК України, ст. 51 Закону України «Про третейські суди», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1, що представляє інтереси ОСОБА_2 щодо скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №1691/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва у відповідності до вимог ч.1 ст.389 -6 ЦПК України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 10 діб з дня проголошення рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Апеляційного суду міста Києва.

Суддя: