№ 2/679/10/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2015 року Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі: головуючої судді Фурсевич О.В.,

при секретарі Плазій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні, 18 вересня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції в Хмельницькій області, актовий запис № 233. Від шлюбу них є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка просить розірвати шлюб, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, ведення спільного господарства та виховання сина. У зв'язку з цим між ними відбувалися постійні непорозуміння, сварки та конфлікти, які негативно впливали на психологічний стан її та сина. З січня 2014 року сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Позивачка зазначила, що спільне проживання з відповідачем є нестерпним та неможливим, в її життєвих планах відсутнє бажання продовжувати сімейні стосунки з ним. Крім того позивачка пояснила, що за час наданий судом на примирення її відношення до чоловіка не змінилося, хоча він робив спроби помиритися, пропонував жити разом та відновити стосунки, на що вона не погодилася, оскільки почуття згасли і вона категорично не бажає проживати з ним однією сім'єю. На даний час в них склалися дружні відносини, вони спілкуються заради сина, однак примирення між ними неможливе. Позивачка наполягає на розірвані шлюбу, вважає, що сім'я розпалася, подальше спільне проживання з відповідачем неможливе та суперечитиме її інтересам. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "ОСОБА_1".

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вважає, що сім'ю можна та потрібно зберегти, хоча б заради сина. За час наданий судом на примирення він робив спроби відновити сімейні стосунки, однак позивачка відмовилася, категорично та вперто наполягає на своєму рішенні розірвати шлюб. Зараз в них склалися дружні відносини, вони спілкуються заради сина, тому вважає, що примирення між ними можливе.

Вислухавши пояснення сторін, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження, 18.09.2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції в Хмельницькій області, актовий запис № 233. Від шлюбу в них є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що сімейне життя сторін не склалось через відсутність між ними взаєморозуміння, злагоди та взаємоповаги, за час спільного проживання в них постійно виникали непорозуміння, сварки та конфлікти. З січня 2014 року сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Позивачка категорично відмовляється відновлювати подружні стосунки з відповідачем.

Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

В силу ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Як передбачено ст.112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дитини, оскільки встановлено факт відсутності між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати.

Крім того, у відповідності до статті 113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Керуючись ст.ст. 110, 113 СК України, ст.ст.10, 60, 79, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що зареєстрований 18 вересня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №233.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити «ОСОБА_1».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя: Фурсевич О.В.

Рішення набирає законної сили: 10 березня 2015 року