16 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Барановської Л.В.
при секретарі: Мікітчак А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участі третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -
У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання до досягнення ним 23 років за умови, що ОСОБА_3 буде продовжувати навчання. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги в сумі 1 461,60 грн. та судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Справа 759/15928/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4150/2015
Головуючий у суді першої інстанції Журибеда О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 23.12.1995 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, який 11.02.2013 було розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає разом із матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 та з 01.09.2014 навчається на другому курсі денної форми навчання в Київському національному торгівельно-економічному університеті на факультеті фінансів та банківської справи згідно договору № 1251 д/6кс-2014 про навчання від 27.08.2014 на платній основі.

Відповідно до ст. ст. 199, 200 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Із п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю ОСОБА_2, яка має можливість надавати лише невелику матеріальну допомогу синові, що продовжує навчання, а ОСОБА_1 не працює та не надає матеріальної допомоги синові, непрацездатних чи неповнолітніх осіб на утриманні не має, а тому враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо утримання своїх дітей, судом вірно стягнуто з відповідача ј частину щомісячного доходу на користь позивача.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідає обставинам справи та доказам у справі, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участі третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: