Справа № 659/189/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2015 року Нижньосірогозький районний суд Херсонської області у складі: головуючого судді Панкєєва В.М., при секретарі Юрчук Н.С., представника служби у справах дітей Нижньосірогозької райдержадміністрації ОСОБА_1, представника органу опіки та піклування Нижньосірогозької селищної ради ОСОБА_2, розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт. Нижні Сірогози Херсонської області цивільну судову справу № 659/189/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - служба у справах дітей Нижньосірогозької районно державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи вимогу тим, що відповідач ОСОБА_4 не узгодивши з позивачем своїх дій, забирає дитину з дитячого садку та по декілька днів не дозволяє матері бачитися з сином, мають місце випадки, коли дитина, перебуваючи у відповідача, по кілька днів не відвідує дитячий садок. Батько настроює дитину проти матері, дитина повторює його слова, у тому числі і нецензурні. Сам відповідач не працює, схильний до вживання алкоголю, в період перебування сина у нього за дитиною доглядають батьки відповідача. На думку позивача такі дії відповідача шкодять вихованню та розвитку сина, від сплати аліментів ОСОБА_4 ухиляється. Позивач прохала визначити місце проживання сина ОСОБА_5 з нею, та визначити спосіб участі батька у вихованні дитини.

26 березня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Нижньосірогозького районного суду Херсонської області з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що з ОСОБА_4 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. 24 липня 2010 року набрало чинності рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області про розірвання шлюбу між сторонами, шлюбні відносини з відповідачем припинено і проживають вони за різними адресами. Між нею та ОСОБА_4 не досягнуто згоди щодо місця проживання їхнього сина ОСОБА_6, та способу участі батька у вихованні дитини.

Позивачка зазначила, що не має постійного місця роботи, але перебуваючи на обліку Нижньосірогозького центру зайнятості населення, стабільно отримує державну допомогу, проживає в орендованій квартирі, для дитини створено нормальні умови проживання. Вона постійно слідкує за станом здоров'я сина, його розвитком, дитина відвідує дитячий садок, де вчиться спілкуватися з іншими дітьми, проходить дошкільне навчання, грається, між нею та дитиною існує психологічний контакт, прив'язаність один до одного. Батько дитини відповідач ОСОБА_4 ігнорує розпорядження Голови Нижньосірогозької районної державної адміністрації від 27 вересня 2010 року, яким визначено спосіб його участі у вихованні сина ОСОБА_6, відповідач ніде не працює, живе разом з батьками, існує за їх рахунок, від сплати призначених судом аліментів ухиляється, ним сплачено аліменти у розмірі 320 гривень лише у січні 2015 року. Не погоджуючи своїх дій, відповідач часто самовільно забирає сина з дитячого садка, дитина залишається у його батьків, в період перебування у відповідача дитячий садок не відвідує, що порушує режим життя дитини, шкодить загальному розвитку дитини. ОСОБА_4 не дозволяє зустрічатися з сином, налаштовує дитину проти матері, каже дитині, що позивач не його мати, вона погана. Позивач вважає, що в інтересах дитини місце проживання сина повинно бути визначено разом з нею.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 викладені у позовній заяві вимоги підтримала, прохала задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 визнав частково, прохав суд визначити спосіб його участі у вихованні сина ОСОБА_6, дозволивши забирати сина з таким розрахунком, щоб дитина жила одну неділю з матірю, і одну неділю з ним, щоб син мав можливість перебувати рівний період часу з ним та матірю. Просив саме так вирішити позов, у задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Нижньосірогозької райдержадміністрації ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 підтримала, вважає, що в інтересах дитини вона повинна жити з матірю, яка зайняла правильну позицію щодо виховання ОСОБА_5, забезпечує відвідання дитиною дитячого садка, де дитина проходить курс дошкільного навчання, дитина завжди охайно одягнута. ОСОБА_1 надала суду висновок органу опіки та піклування, за яким враховано інтереси дитини, визнано доцільним встановити місце проживання малолітнього ОСОБА_7 з матірю - позивачем ОСОБА_3.

Представник представника органу опіки та піклування Нижньосірогозької селищної ради ОСОБА_2 у своєму виступі в судовому засіданні засудила позицію відповідача ОСОБА_4, який не проявив дійсно батьківського піклування відносно дитини, а в своїх інтересах прохав суд дозволити забирати сина через неділю на одну неділю, такий життєвий режим може завдати лише шкоди розвитку дитині, у якої починається формування характеру. ОСОБА_2 підтримала позивача ОСОБА_3, та вважає, що відповідач ОСОБА_4 егоїстично ставиться до питання визначення місця постійного проживання дитини, маючи намір лише ухилитися від сплати аліментів на користь позивача ОСОБА_3, призначених судом, а дійсно займатися вихованням сина не збирається, поклавши цю справу на своїх батьків, з якими проживає.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 повідомила, що у березні 2015 року стала свідком налаштування ОСОБА_4 свого малолітнього сина ОСОБА_9 проти матері ОСОБА_3. Свідченням таких дій відповідача було те, що коли ОСОБА_4 забрав дитину на кілька днів до себе, близько 15.00 години він завітав з сином до магазину. Коли ОСОБА_9 побачив в магазині свою матір ОСОБА_3, було видно, що дитина злякалася, та потім з плачем вибігла з магазину. Причиною такої поведінки могло лише стати те, що від батька, діда та баби ОСОБА_9 міг почути щось погане про свою матір, і так емоційно відреагував на появу своєї матері, з якою мав нормальні стосунки за кілька днів до цього.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками малолітнього ОСОБА_5, який народився 13 липня 2010 року (а.с. 7). Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 04 грудня 2014 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 26 листопада 2014 року та до повноліття дитини (а.с. 10). Відповідно до довідки начальника ВДВС Нижньосірогозького районного управління юстиції за період з листопада 2014 року по березень 2015 року ОСОБА_4 сплатив 320 гривень аліментів на користь ОСОБА_3 лише у січні 2015 року (а.с. 9). За рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 13 лютого 2015 року у шлюб між подружжям розірвано, вони проживають окремо один від одного (а.с. 8). Розпорядженням Голови Нижньосірогозької районної державної адміністрації від 27 вересня 2010 року № 205 визначено спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні його сина - малолітнього ОСОБА_5 а саме: 2 дні на тиждень з 09.00 години до 17.00 години (за окремою домовленістю батьків) (а.с. 11). Відповідач ОСОБА_4 неодноразово допускав порушення встановленого розпорядженням Голови Нижньосірогозької районної державної адміністрації порядку участі у вихованні дитини, не узгоджуючи з матірю дитини, забирав сина ОСОБА_6 з дитячого садку на кілька днів до себе, та як стверджує позивач, не дозволяв матері зустрічатися з дитиною, що приводило до виникнення напружень у відносинах сторін.

Сторони власного житла не мають, відповідач ОСОБА_4 проживає в будинку батьків по вулиці Леніна 123 в смт Нижні Сірогози, позивач ОСОБА_3 орендує двокімнатну квартиру АДРЕСА_1; Сторони не мають постійного місця роботи, позивач перебуває на обліку центру зайнятості Нижньосірогозького району, отримала статус безробітної, їй призначена державна соціальна допомога. Сторони позитивно характеризуються за місцем проживання; умови проживання та виховання дитини в батька задовільні. Позивачкою створені також нормальні житлово-побутові умови для проживання дитини, є окрема кімната для дитини, що підтверджується відповідним актом. За станом здоров'я батьки є здорові.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Нижньосірогозької районної державної адміністрації від 27 квітня 2015 року визначено за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", слідує, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації, тобто перевага надається матері.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька у пункті 1 ст.9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

З'ясовуючи обставини дотримання вимог законодавства щодо встановлення місця проживання дитини, судом встановлено, що дитині 13 липня 2015 року виповниться 5 років, вона не набула права на висловлення особистої думки щодо місця проживання, дитина відвідує дитячий садок, де проходить курс дошкільного навчання за місцем свого постійного проживання в смт Нижні Сірогози. Зі сторони матері не чиняться перешкод у спілкуванні дитини з батьком, бабою та дідом. За місцем проживання сторони характеризуються позитивно. Відповідно до досліджених у судовому засіданні актів обстеження житлових умов проживання сторін встановлено, що батько та мати дитини мають рівні умови проживання, задовільні для проживання дитини, встановлено, що дитині виділені окремі кімнати, в наявності є меблі, побутова техніка, одяг, взуття, іграшки, та ін..

В судовому засіданні встановлено, що дитина постійно проживає разом з матірю ОСОБА_3, з батьком проводить значно менше часу. Відповідач ОСОБА_4, будучи зобовязаним сплачувати аліменти на утримання дитини, не маючи постійного місця роботи, безвідповідально ставиться до матеріального забезпечення дитини, з листопада 2014 року сплатив аліменти лише 1 раз у розмірі 320 гривень, що ускладнює життя для позивача.

Відповідач ОСОБА_4 не заперечується, що довгий час з сім'єю не проживає. Заперечуючи проти позову, є непереконливими заперечення відповідача, який вважає, що дитина повинна перебувати з батьком та матірю впродовж однакового часу, по одній неділі у кожної з сторін, оскільки на думку суду такий порядок участі у вихованні може негативно вплинути на становлення характеру, та завдати суттєвої шкоди розвитку дитини, яка під час перебування у батька не відвідувала дитячий садок. Суд також приймає до уваги, що не маючи постійного місця роботи, відповідач фактично сам перебуває на утриманні своїх батьків, епізодично працює по найму в теплий період року, з зустрічним позовом про встановлення місця проживання дитини з ним до суду не звертався.

За змістом висновку органу опіки та піклування вбачається, що за місцем проживання матері дитини створено належні умови для проживання та виховання дитини, є шафи для одягу та книжки, телевізор, достатній набір іграшок для проведення дозвілля.

З урахуванням всіх встановлених в судовому засіданні обставин, в тому числі особистої думки відповідача суд приходить до висновку про доцільність застосування 6 принципу Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959року. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька у пункті 1 ст.9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Суд враховує винятковість ситуації, інтереси дитини, ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, відсутність належних заперечень відповідача щодо місця проживання дитини з матірю, з метою забезпечення інтересів дитини суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дитини з її матірю, оскільки у справі відсутні виняткові обставин, коли дитина може бути розлучена з матір'ю.

Вимога позивача визначити спосіб участі батька у вихованні сина загалом розширює встановлений раніше розпорядженням Голови Нижньосірогозької районної державної адміністрації від 27 вересня 2010 року № 205 спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні його сина - малолітнього ОСОБА_5 а саме: 2 дні на тиждень, позивач погоджується залишати дитину з батьком, дідом та бабою з ранку суботи до 15 години неділі з ночівлею, що дозволяє зміцнювати родинні звязки дитини з батьком, дідом і бабою.

Оскільки позивач ОСОБА_3 має на своєму утриманні малолітнього сина, а відповідач ОСОБА_4 ухиляється від сплати аліментів, що створює труднощі у плані нормального матеріального забезпечення сімї, тому її вимога про стягнення з відповідача понесених судових витрат належним чином обґрунтована, підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 161 СК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 131, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_10 Андріївни задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 з його матір'ю ОСОБА_3, за місцем її проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_4 у вихованні сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, дозволивши йому забирати сина на вихідні дні з 08.00 години в суботу з ночівлею до 15.00 години у неділю.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 243 гривні 60 копійок понесених витрат на сплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня проголошення рішення суду через Нижньосірогозький районний суд Херсонської області.

Суддя:

ОСОБА_11