АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 628/333/14-ц
Провадження № 22-ц/790/2385/15 Головуючий 1-ї ін-ї. - Скородєлова В.В.
Категорія - договір іпотеки Доповідач - Тичкова О.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Піддубного Р.М., Бровченко І.О.

за участю секретаря - Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30 січня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє у власних інтересах та від імені і в інтересах малолітнього ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року до суду звернувся позивач з дійсним позовом, після уточнення якого просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 01.02.2007 року № HAR0GK01270002 у розмірі 22 464 долари США 93 центи звернути стягнення на предмет іпотеки: будинок № 11, загальною площею 66,70 кв.м., житловою площею 31,20 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом його продажу ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені ПАТ КБ "ПриватБанк" договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу іпотеки, та виселити відповідачів, що проживають у предметі іпотеки.

В обґрунтування посилався на те, що 01.02.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №НАR0GК01270002, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 19200,00 доларів США зі сплатою 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.01.2027 року.

Згідно умов зазначеного договору, погашення заборгованості повинно було здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

В порушення вимог закону та умов договору ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, що призвело до того, що станом на 03.01.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 22 464,93 доларів США, що за курсом на 03.01.2014 року склала 179 494,79 грн., яка складалася з наступного: - 14887,39 доларів США - заборгованість за кредитом; - 4255,46 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 692,14 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 2629,94 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище кредитним договором ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_4 01.02.2007 року уклали договір іпотеки № НАR0GК01270002, за умовами якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок № 11 загальною площею 66,70 кв.м., житловою площею 31,20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно належало ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 16.08.2012 року за ОСОБА_5 і ОСОБА_4, в порядку поділу майна подружжя, визнано право особистої власності на 1/2 частину житлового будинку та надвірних будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, 11 за кожним.

Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували. Посилались на те, що відповідач не відмовляється виплачувати заборгованість за договором, але у зв'язку зі складним становищем в країні на даний час не має можливості сплатити борг. У спірному будинку, крім ОСОБА_5 і ОСОБА_4 також зареєстрований та проживає їх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Іншого житла відповідачі не мають та примусове виселення порушує права дитини. Також просила застосувати вимоги Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" було відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивача у даній справи. В обґрунтування посилається на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а також порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ КБ "ПриватБанк", ОСОБА_5 дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.02.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" (надалі Банк) та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №НАR0GК01270002 (надалі Договір кредиту), за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 19200,00 доларів США зі сплатою 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.01.2027 року (а.с. 16-18).

Цього ж дня між тими ж сторонами було укладено Договір іпотеки № НАR0GК01270002 (надалі Договір іпотеки), за умовами якого ОСОБА_4 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок з надвірними будівлями № 11, загальною площею 66,70 кв.м., житловою площею 31,20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 19-21).

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 16.08.2012 року, яке набрало законної сили, за ОСОБА_5 і ОСОБА_4, в порядку поділу майна подружжя, визнано право особистої власності на 1/2 частину житлового будинку, що було передано в іпотеку, за кожним.

В порушення взятих на себе зобов'язань за Договором кредиту ОСОБА_4 кошти Банку не повертав, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість, що станом на 03.01.2014 року склала 22 464,93 доларів США (за курсом на 03.01.2014 року вказана сума дорівнювала 179 494,79 грн.). Вказана заборгованість складалась з наступного: - 14887,39 доларів США - заборгованість за кредитом; - 4255,46 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 692,14 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 2629,94 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відмовляючи Банку у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд першої інстанції обґрунтовано керувався статтею першою Закону України № 1304-VIІ від 03 червня 2014 року "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (надалі Закон) та виходив з того, що дія вказаного Закону поширюється на дійсні правовідносини.

Стаття перша Закону встановлює, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, Банк посилається на те, що мораторій на примусове відчуження житлових приміщень, що є предметом іпотеки за валютними кредитами, стосується правовідносин, що виникають на стадії примусового виконання судових рішень, і не можуть застосовуватись до спірних правовідносин.

Також Банк посилається на те, що спірні правовідносини виникли у 2007 року, до набрання чинності вказаним Законом, а тому його положення до цих правовідносин не застосовуються.

Разом з тим, підставою для вчинення державним виконавцем дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме примусового відчуження нерухомого майна, є рішення суду про звернення стягнення на зазначене майно, яким визначений розмір заборгованjсті за основним зобов'язанням та порядок примусового стягнення.

Відповідно до ст. 3 Закону, останній набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Застосування вимог Закону лише на стадії виконання судового рішення позбавить боржника можливості в майбутньому визначити або змінити визначений розмір заборгованості в порядку ст. 3 Закону.

Крім цього, незважаючи на те, що Договір кредиту та Договір іпотеки було укладено 01.02.2007 року, дія зазначених договорів триває. Тому до правовідносини, що виникли між сторонами у зв'язку із їх виконанням можуть бути застосовані вимоги Закону, що регулює порядок та умови їх виконання.

З огляду на вищевикладене, право Банку на отримання задоволення за Договорм кредиту за рахунок майна, що передано в іпотеку за Договором іпотеки, підлягає захисту, але здійснити цей захист можливо тільки після втрати чинності Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304 від 03 червня 2014 року.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, судова колегія вража, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319, 360-7 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - відхилити.

Рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :