АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4586/14-ц Номер провадження 22-ц/786/164/15Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Винниченка Ю.М., Абрамова П.С., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Алгора», ОСОБА_5, приватного підприємства «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, третя особа - реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалася зокрема на те, що при зверненні із заявою про реєстрацію права власності до реєстраційної служби Полтавського МУЮ їй було відмовлено у здійсненні реєстрації права власності, оскільки реєстрація належного їй нерухомого майна вже проведена за іншими особами. В зв'язку з чим вона звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2014 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні її позовних вимог з урахуванням уточнень в повному обсязі.

З даним рішенням суду не погодилася ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу в якій прохає рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2014 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судове засідання проводилося за участі представника апелянта, за відсутності інших осіб, які будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилися.

Відповідачі по справі ОСОБА_4, приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про час та місце слухання справи були повідомлені судовими повістками, в порядку передбаченому ст. 76 ЦПК України.

Відповідачі по справі ОСОБА_3, товариство з обмеженою відповідальністю «Алгора», ОСОБА_5 про час та місце слухання справи неодноразово повідомлялися по місцю проживання, та виходячи з наявності доказів зміни останніми місць проживання (перебування), вважаються такими, що повідомлені в установленому порядку, згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове по суті позовних вимог.

Згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23.05.2013 року, яке набрало законної сили 17.03.2014 року з проведено реальний розподіл 21/500 частин нежитлової будівлі (гуртожитку),що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та складаються з коридору - 148 а площею 4,8 кв.м., приміщення - 176 площею 16,5 кв.м., приміщення - 177 площею 16,5 кв.м., приміщення 152 б площею 12,1 кв.м., приміщення 167площею 17,3 кв.м., приміщення 168 площею 11,2 кв.м., коридору 168 а площею 5,2 кв.м., коридору 169 площею 6,1 кв.м., коридору 170 площею 2,3 кв.м., вбиральні 171 площею 1,8 кв.м, коридору 148 б площею 3,8 кв.м., приміщення 172 площею 19,6 кв.м., коридору 174 площею 2,0 кв.м., вбиральні 175 площею 2,0 кв.м., загальною площею 121,2 кв.м., з виділенням ОСОБА_2 21/1000 частин даної нежитлової будівлі в окрему частку нерухомого майна. Витребувано належне ОСОБА_2 майно від добросовісних набувачів ОСОБА_5, ТОВ «Алгора», ОСОБА_4

ОСОБА_2 07.03.2014 року звернулась до державного реєстратора реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на 21/1000 частину нежитлової будівлі, що розташована за адресою АДРЕСА_1. Відповідно до рішення державного реєстратора від 30.05.2014 року ОСОБА_2 відмовлено в державній реєстрації права власності. Підставою для відмови в реєстрації права власності стало те, що право власності на 21/1000 нежитлової будівлі, що розташована за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за іншими особами. Дане рішення позивачем не оскаржувалося.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права, оскільки порушено не право позивача щодо власності, а позивачу відмовлено в реєстрації права власності, окрім того його права порушено не даними відповідачами по справі, а органом, який здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме реєстраційною службою Полтавського міського управління юстиції, при виконанні функцій, які входять до компетенції суб'єкта владних повноважень, отже відноситься до адміністративних спорів.

Проте, з таким висновком суду, колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтями 316, 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 328 ЦК Україниправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до правових позицій, які містяться в аналізі судової практики Верховного Суду України, про застосування судами ст.16 Цивільного кодексу України відновлення становища, яке існувало до порушення, як спосіб захисту цивільного права та інтересу, застосовується у тому разі, якщо покладення обов'язку на особу, яка його порушила, припинити дії не відновлює повністю суб'єктивне право, а цього можна досягти вчиненням інших, передбачених законом, заходів. Цей спосіб захисту не може бути застосований у разі припинення суб'єктивного права особи, яке було порушене. Відновлення становища, яке існувало до порушення, досить часто в позовних вимогах поєднується з припиненням дії, яка порушує право, та може знаходити свій прояв у вимогах, зокрема про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Правильною із цього питання була позиція тих судів, які вважали, що до державної реєстрації договору він є неукладеним (ст. 640 ЦК ), тому власник може захистити порушене право із застосуванням способу захисту, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК, у тому числі у випадках, зазначених у ст. 388 ЦК, за позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння. У разі здійснення державної реєстрації права власності за набувачем неправомірно відчуженого майна права власника повинні захищатися із застосуванням способу захисту, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК за позовом про визнання права власності та скасування внесеного за заявою набувача запису до Державного реєстру (ч. 2 ст. 26 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо запис у Державному реєстрі здійснено внаслідок укладення договору, дійсність якого оспорюється, спосіб захисту прав осіб встановлено п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК за позовом про визнання договору недійсним і скасування запису в Державному реєстрі, внесеного за заявою набувача.

Покладення обов'язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб'єктивного права. Зокрема, застосовується у справах за позовами про усунення перешкод власнику в користуванні своїм майном (ст. 391 ЦК).

Беручи до уваги обставини справи, наведені положення норм закону та правові позиції ВСУ України, оскільки право власності позивачки на 21/1000 частину нежитлової будівлі, що розташована за адресою АДРЕСА_1, заявленими попередніми вимогами про витребування майна в порядку ст. 388 ЦК України та вжитими судом способами захисту цивільних прав, не відновилося в повній мірі, тобто остання позбавлена можливості вільно розпоряджатися своїм майном, у зв'язку з неможливістю провести його державну реєстрацію, при цьому існують інші перешкоди у користуванні та розпорядженні даним майном, у вигляді записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав на дане майно за відповідачами, які були здійсненні до моменту витребування майна, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають захисту відповідно до ст. 391 ЦК України, у способи визначені п.п. 3.4 ч.2 ст. 16 ЦК України.

Висновки суду першої інстанції, з огляду на вище викладене, є необґрунтованими та такими, що сформовані в результаті неправильного розуміння змісту способів захисту цивільних права чи інтересів передбачених ч.2 ст. 16 ЦК України, та неправильного визначення характеру спірних правовідносин.

Це при тому, що по даній справі на приватноправовий характер спору вказувалося колегією суддів Апеляційного суду Полтавської області в ухвалі від 07.10.2014 року, винесеній за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 205 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, скасування рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2014 року та ухваленням нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Ухвалюючи нове по справі рішення, колегія суддів здійснює розподіл судових витрат у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Алгора», ОСОБА_5, приватного підприємства «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Поновити порушене право власності ОСОБА_2 шляхом реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно прав на нерухоме майно, а саме 21/1000 частин нежитлової будівлі (гуртожитку) за адресою АДРЕСА_1, що складаються з коридору - 148 а площею 4,8 кв.м., приміщення - 176 площею 16,5 кв.м., приміщення - 177 площею 16,5 кв.м., приміщення 152 б площею 12,1 кв.м., приміщення 167площею 17,3 кв.м., приміщення 168 площею 11,2 кв.м., коридору 168 а площею 5,2 кв.м., коридору 169 площею 6,1 кв.м., коридору 170 площею 2,3 кв.м., вбиральні 171 площею 1,8 кв.м, коридору 148 б площею 3,8 кв.м., приміщення 172 площею 19,6 кв.м., коридору 174 площею 2,0 кв.м., вбиральні 175 площею 2,0 кв.м., загальною площею 121,2 кв.м.

В зв'язку з витребуванням власником майна від добросовісного набувача скасувати державну реєстрацію права власності за ТОВ «Алгора» на 3/500 частин нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1, що складаються з коридору - 148 а пл.4,8 кв.м., приміщення - 176 пл.16,5 кв.м., приміщення 177 пл. 16,5 кв.м. - загальною площею 37,8 кв.м. (вчинену рішенням ПП ПБТІ «Інвентаризатор» 19.05.2012 року).

В зв'язку з витребуванням власником майна від добросовісного набувача скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на 1/100 частин нежитлового приміщення 152 б площею 12,1 кв.м., приміщення 167 площею 17,3 кв.м., приміщення 168 площею 11,2 кв.м., коридору 168 а площею 5,2 кв.м., коридору 169 площею 6,1 кв.м., коридору 170 площею 2,3 кв.м., вбиральні 171 площею 1,8 кв.м., коридору 170 площею 2,3 кв.м. - загальною площею 56,0 кв.м., (вчинену за рішенням ПП ПБТІ «Інвентаризатор» 19.05.2012 року).

В зв'язку з витребуванням власником майна від добросовісного набувача скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на 1/100 частин нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1, що складаються з коридору 148 б пл.3,8 кв.м., приміщення 172 пл. 19,6 кв.м., коридору 174 пл. 2,0 кв.м., вбиральні 175 пл. 2,0 кв.м. загальною площею 27,4 кв.м., (вчинену за рішенням ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 19.05.2012 року).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Алгора», ОСОБА_3, ОСОБА_6, на користь ОСОБА_2 судові витрати понесені останньою у розмірі 1218 грн., по 406 грн. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин