Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер №243/6576/14
№ 22-ц/778/2794/15 Головуючий у 1-й інстанції Сидоренко І.О.
Суддя-доповідач Воробйова І.А.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Бєлки В.Ю.

суддів Воробйової І.А.

Онищенко Е.А.

при секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2015 року за заявою ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного наукового центру Російської Федерації Відкритого акціонерного товариства Акціонерна холдингова компанія "Всеросійський науково-дослідницький і проектно-конструкторський інститут металургійного машинобудування імені академіка А.І. Целікова" "ВНІІМЕТМАШ" в особі представництва на Україні про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, з позовом до Державного наукового центру Російської Федерації Відкритого акціонерного товариства Акціонерна холдингова компанія "Всеросійський науково-дослідницький і проектно-конструкторський інститут металургійного машинобудування імені академіка А.І. Целікова" "ВНІІМЕТМАШ" в особі представництва на Україні про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 09 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні були задоволені повністю, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди залишені без задоволення.

В лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду, в якій зазначав, що на підставі зазначеного рішення йому було видано виконавчий лист про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі.

У зв'язку з тим, що в резолютивній частині рішення не було вказано код відповідача - Державного наукового центру Російської Федерації Відкритого акціонерного товариства Акціонерна холдингова компанія "Всеросійський науково-дослідницький і проектно-конструкторський інститут металургійного машинобудування імені академіка А.І. Целікова" "ВНІІМЕТМАШ" в особі представництва на Україні, тому і у виконавчому листі він не був вказаний, що не відповідає вимогам ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження" та перешкоджає виконанню рішення суду. Відповідно до Свідоцтва міжрайонної інспекції Міністерства податків та зборів Росії по м. Москва відповідача зареєстровано за основним державним реєстраційним номером - 980.

На підставі викладеного, просив суд ухвалити додаткове рішення у даній справі, у якому вказати державний реєстраційний номер відповідача - 980.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити додаткове рішення.

Відповідно до розпорядження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Пунктом 1) статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановивши ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати, суд першої інстанції посилався на приписи частини 1 статті 220 ЦПК України.

Основним доводом апеляційної скарги є те, що в резолютивній частині рішення та у виконавчому листі не вказано індефікаційний код відповідача, в зв"язку з чим виконавчою службою відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження.

Згідно роз'яснень п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", при невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону "Про виконавче провадження", заявникові роз'яснюється право на звернення до суду, який видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність до закону. Зазначене питання вирішується судом на підставі статті 369 ЦПК, а якщо відсутні відповідні відомості в судовому рішенні - то відповідно до вимог статті 220 ЦПК.

Зміст рішення суду повинен відповідати вимогам ст. 215 ЦПК України.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Зазначені норми не містять вимог щодо наявності у процесуальних документах і судових рішеннях інформації про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець з метою захисту інтересів стягувача може самостійно одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Тобто, у разі не зазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номеру облікової картки платника податків) у рішенні суду згідно з п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника.

Також, у відповідності до правової позиції Верховного суду України по цивільній справі № 6-45цс14 від 21 травня 2014 року, яка є джерелом права та обов'язковою для виконання, відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не може вважатися належною підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

З вищенаведених мотивів не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги.

Такі доводи є безпідставними, неспроможними і не дають підстав для висновку про обґрунтованість та доведеність апеляційної скарги.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують її висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: