Справа №705/5327/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2015 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді Коваля А.Б.

при секретарі Обуховській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Відділ РАЦС по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, служба справах дітей Уманської міської ради Черкаської області про визнання батьківства та внесення змін до державного реєстру актів цивільного стану,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про те, що у 2013 році він зі своєю дружиною, прагнучи мати повноцінну сімю, а саме виховувати своїх дітей, брати участь в їх вихованні, утриманні, вирішив скористатися послугами «сурогатної матері», оскільки вони з дружиною в їх віці (йому на час звернення було 62 роки) не можуть мати дітей. Саме тому, в мережі інтернет, розмістив оголошення, що шукає «сурогатну матір». Через деякий час ОСОБА_3 запропонувала свої послуги, як сурогатної матері.

22 вересня 2013 року, перебуваючи в місті Умані, він зустрівся з відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які є подружжям, і обговорив усі питання що сурогатного материнства. Між собою домовилися, що він: фінансує медичне обстеження сурогатної матері; послуги клініки репродуктивної медицини; закупку медикаментів протягом всієї програми; харчування, одяг та взуття; транспортні витрати; прописує ОСОБА_3 на свою жилу площу у м. Києві; надає при досягненні трьохмісячного терміну вагітності свою квартиру для проживання всіх членів її сімї 3 чоловіки; ставить на облік в районну лікарню Голосіївського району м. Києва. ОСОБА_3 зобовязується: виносити дитину, виконувати, як сурогатна мати, загальноприйняті вимоги до сурогатної матері, в тому числі, не вести з чоловіком статеве життя; при виписці з пологового пише письмову заяву про відмову від дитини на його користь керуючись ст. 629 ЦК України та п.п. 2.2 п. 2 Наказу Міністерства юстиції України № 140/5 від 18 травня 2003 року); зареєструвати дитину (дітей) у РАЦСі разом з ним, вказавши у актовому записі про народження його батьком дитини (дітей), матірю його дружину, ОСОБА_4, що відповідає п. 2 ст. 639 ЦК України: сімейна пара, що замовила сурогатну матір виношувати дитину, визначаються як її батьки.

З усіма умовами домовленості погодився і чоловік відповідача ОСОБА_2

Як наслідок їх домовленості, 07 листопада 2013 року він з ОСОБА_3 звернулися до Київської Клініки репродуктивної медицини, де вона добровільно погодилася зробити запліднення «ін.вітро» у Клініці репродуктивної медицини «Надія».

В цей же день було укладено договір № 156-04 про надання медичних послуг з лікування безпліддя з використанням методів допоміжних репродуктивних технологій за програмою «Запліднення ін.вітро: повний цикл з ІКСІ».

Цього ж дня була надана згода на лікування, включаючи пункцію фолікулів, аспірацію яйцеклітини та перенесення ембріону, у якій ОСОБА_3 погодилася з усіма умовами, а він безпосередньо зазначив, що не будучи законним чоловіком, підтверджує, що має стати законним батьком. Вказану згоду скріплено підписами ОСОБА_3 та його.

25 листопада 2013 року на виконання договору № 156-04 було здійснено змішування з метою запліднення яйцеклітин ОСОБА_3 та сперми партнера.

Перенесення двох ембріонів, отриманих в результаті змішування яйцеклітин сурогатної матері та його сперми в порожнину матки ОСОБА_3 відбулося 01 грудня 2013 року. Згідно даних УЗД від 10 лютого 2014 року в порожнині матки візуалізувались два живих ембріона, тобто настала вагітність сурогатної матері.

На виконання договору № 156-04 було здійснено також платіж за запліднення «ін.вітро» в розмірі 22450 гривень, що підтверджується квитанцією від 22 листопада 2013 року.

Так, розуміючи в повній мірі своє батьківство, він сумлінно виконував свої обовязки щодо допомоги сурогатній матері і всілякими засобами допомагав їй. Як доказом можуть слугувати квитанції на сплату послуг, харчування, купівлю ліків та інші послуги. Також зазначає про регулярне обстеження у лікарів.

У досягнення домовленостей, він здійснив реєстрацію ОСОБА_3 в своїй квартирі, що підтверджується довідкою форми № 3. Приготував кімнату для проживання ОСОБА_3 та її дитини ОСОБА_5 за адресою його реєстрації.

18 травня 2014 року, приїхавши на прийом до лікаря у м. Київ, ОСОБА_3 стала вимагати у нього термінового придбання необхідних предметів для пологів та перебування у пологовому будинку, бо «незабаром можуть настати пологи», не дивлячись на те, що йшов тільки шостий місяць вагітності мовляв, таких дітей уже виходжують. Вказані речі були куплені, що підтверджується квитанціями.

Чергове обстеження у лікаря показало, що розвиток плоду йде нормально, ніяких ризиків ні для нього, ні для матері, немає про це є записи в медичній документації на вагітну ОСОБА_3, що знаходяться в гінекологічному відділенні поліклініки Голосіївського району м. Києва, де ОСОБА_3 перебувала на обліку та проходила обстеження, зроблені лікарем-гінекологом ОСОБА_6

Забравши придбані ним речі для пологів, відповідач ОСОБА_3 знову поїхала до м. Умань, відмовившись залишити їх до пологів в м. Києві, не звертаючи увагу на його незгоди.

01 червня 2014 року близько 11 години 30 хвилин йому зателефонував ОСОБА_2 і повідомив, що народилися два здорових хлопчики (виношування тривало 182 дні, при народженні вага 1,2 кг кожного). ОСОБА_2 також повідомив, що о четвертій годині ночі ОСОБА_3 телефонувала йому на роботу і повідомила, що відчула тяжкість у животі, але замість того, щоб викликати швидку, зібралась і пішки пішла до пологового будинку (кілька кілометрів). Такими діями ОСОБА_3 порушила умови укладеного договору, зокрема, п. 6.1.6 Розділу «Права та обовязки пацієнта», у відповідності до якого пацієнтка зобовязується вчасно, постійно (цілодобово) інформувати спеціалістів клініки про будь-які зміни самопочуття та стану здоровя. Не зробивши цього, відповідач ОСОБА_3 наразила на небезпеку його очікуваних дітей.

Так, пологи, завершились народженням двох хлопчиків, один з яких прожив декілька годин, а другого він, викликавши за власні кошти спеціалізований реанімобіль фірми «Добробут» з Києва, у вкрай тяжкому стані доставив у Київську дитячу лікарню «Охматдит», реанімаційне відділення, де він перебуває на лікуванні до цього часу з наслідками глибокого не доношування: перивентикулярними кистами в церебральних областях обох півкуль головного мозку та відшаруванням сітківки очей. До останнього часу вводили для купірування судорог вводили люмінал та інші препарати, що підтверджується замовленням на надання медичних послуг.

Так, в історії пологів є запис зі слів сурогатної матері, що біль в животі зявилася в результаті статевого акту з чоловіком. Однак копію історії хвороби їм не надають.

Труп іншої дитини йому під розписку у журналі видали в Уманському морзі в присутності ОСОБА_3, яка підтвердила при видачі тіла, що він є батьком померлого. Ні свідоцтва про народження, адже дитина народилася живою, ні свідоцтва про смерть на цю дитину йому не видали.

Поховавши дитину, він став цілодобово чергувати біля другої дитини в боксі реанімаційного відділення в «Охматдиті» у м. Києві, тому що потрібно було слідкувати за апаратурою, яка фіксувала періодичне зникнення пульсу та дихання дитини, тормошити дитину, аби вона знову почала дихати, доглядати, тому що на всіх медсестер не вистачає.

При виписці з пологового будинку ОСОБА_3 видали довідку про народження нею хлопчика, як її власного, не дивлячись на те, що в обмінній картці та в історії пологів було зазначено, що вона є сурогатною матірю та виношує дитину для іншої особи. На підставі вказаної довідки Уманський міський РАЦС 06 червня 2014 року здійснив актовий запис та видав ОСОБА_3 свідоцтво про народження дитини, ОСОБА_7, батьками якої зазначив ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що є неправильним та не відповідає умовам їх угоди.

16 червня 2014 року відповідач ОСОБА_3 приїхала в «Охматдит» зі свідоцтвом про народження ОСОБА_7 та стала вимагати передачі дитини їй, але їй в цьому було відмовлено завідуючою відділенням ОСОБА_8 ОСОБА_3 повернулася в м. Умань, але після цього і йому було заборонено чергувати біля дитини та рекомендовано звернутися до Уманського РАЦСу для виправлення записів у свідоцтві про народження дитини. Звернувшись до відповідача ОСОБА_3 з пропозицією сприяти отримав категоричну відмову.

Зазначає, що він і надалі веде діалог про своє батьківство з ОСОБА_3, однак жодних результатів це не дає.

На цей час склалася ситуація, що він не може брати участь у вихованні своєї дитини, оскільки батьком дитини вказано ОСОБА_2 В результаті чого він не може отримати ні свідоцтво про народження дитини, ні копії історії хвороби, ні медичних довідок. Саме тому вимушений звернутися до суду, заради відновлення порушених прав.

Просить суд визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобовязати відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції виключити з актового запису про народження від 06 червня 2014 року ОСОБА_7, на ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, і в графі «батько» замість ОСОБА_2, вказати ОСОБА_1.

Зобовязати ОСОБА_3 передати йому дитину.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 витрати на судовий збір.

В ході розгляду справи звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, а саме просить суд стягнути з відповідачів на його користь витрати на судовий збір; витрати повязані з явкою до суду; витрати, у звязку із втратою заробітної плати; витрати, повязані із залученням свідків; витрати на правову допомогу, а всього 10640 гривень 37 копійок.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні в повному обємі підтримав позовні вимоги та пояснив, що у 2013 році разом зі своєю дружиною вирішили скористатися послугами сурогатної матері. Для реалізації вказаного рішення розмістив оголошення в мережі інтернету, на яке відгукнулася відповідач по справі ОСОБА_3 При зустрічі з нею та її чоловіком ОСОБА_2 було обумовлено усі умови та досягнуто домовленості, тому через певний проміжок часу звернулися до Київської клініки репродуктивної медицини, де ОСОБА_3 добровільно погодилася на запліднення «ін.вітро». Одразу після цього між ними було підписано договір. Він зі своєї сторони умови цього договору виконав, а саме: оплачував усі медичні послуги, зареєстрував ОСОБА_3 на своїй житловій площі, підготував для неї та її сімї кімнату, купував усе необхідне для неї тощо. Вона ж, умови договору не виконала, пройшовши чергове обстеження у м. Києві, поїхала додому в м. Умань, безвідповідально ставилася до свого здоровя та здоровя дітей, яких виношувала, через що після народження один із хлопчиків помер, а другий на цей час важко хворий. Причиною цього стали передчасні пологи, оскільки ОСОБА_3 відчувши зміну самопочуття не звернулася до Київської клініки, що мала зробити відповідно до норм моралі, а також згідно з умовами договору. При реєстрації народження дітей, у свідоцтві про їх народження батьками були зазначені відповідачі по справі, а не він зі своєю дружиною. Свідоцтво про смерть одного з хлопчиків йому теж не було видано. Зараз він хоче забрати хлопчика собі, доглядати за ним, але відповідачі йому у цьому перешкоджають, хоча він є законним батьком. Вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав, тому просить суд позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обємі, вважає, що є достатньо підстав для задоволення позову, оскільки позивачем надано докази в підтвердження позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судові засідання не зявлялися, на адресу суду направили заяви, у яких просять суд справу слухати у їх відсутність позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову. В подальшому направили до суду заяви, у яких відізвали свої заяви щодо визнання позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_11 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, позов вважає безпідставним та пояснила, що її довіритель ОСОБА_3 не укладала будь-якого договору з позивачем щодо сурогатного материнства. При заплідненні був використаний генетичний матеріал ОСОБА_3 та невідомого донора, тому для ОСОБА_7 відповідач ОСОБА_3 є біологічною, генетичною, а не сурогатною матірю. Просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки, усі факти викладені позивачем не відповідають дійсності та є надуманими.

Представник третьої особи служби у справах дітей Уманської міської ради ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що у відповідності до своїх професійних обовязків їх служба здійснює нагляд за дітьми, проживаючими на підвідомчій їм території. У звязку з цим неодноразово приходила з перевіркою умов проживання ОСОБА_7. Вперше усе було нормально, мати ОСОБА_3 піклувалася про сина, а потім хлопчик захворів, мати його залишила в лікарні, після виписки з лікарні не забирала його додому, тому вони мали намір звертатися із поданням щодо позбавлення її батьківських прав.

Представник третьої особи відділу ДРАЦС по місту Умані РС Уманського МРУЮ у Черкаській області в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника, при винесенні рішення по справі покладаються на думку суду.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що є дружиною ОСОБА_1, з яким хотіли мати дітей, але через її вік звичайним шляхом народити дитину були позбавлені можливості. Особисто з відповідачами по справі не знайома, але їй відомо, що її чоловік ОСОБА_1 вирішив скористатися послугою сурогатної матері. Він знайшов ОСОБА_3, домовився з нею про умови виношування дитини і вона обіцяла народити для них дитину, навіть кормити її. Але після запліднення ОСОБА_3 почала нехтувати своїми обовязками. Чоловік говорив, що ОСОБА_3 дуже худа, не піклується за своє здоровя, відмовляється переїжджати до Києва, це ж саме говорили і лікарі. ОСОБА_1 з самого початку вів себе як батько майбутньої дитини, саме він оплатив послуги у клініці і оплачував інші витрати, повязані із вагітністю. Вона зі своєї сторони має намір допомагати своєму чоловікові у вихованні його сина, який зараз важко хворіє і потребує лікування.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, допитавши свідка та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом достовірно встановлено, що згідно договору № 156-04, укладеного 07 листопада 2013 року, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «Надія» уклали договір про надання клінікою платних медичних послуг з лікування безпліддя за програмою «Запліднення ін. вітро: повний цикл, з ІКСІ». Вказаний договір підписаний сторонами договору та скріплений печаткою клініки.

Згідно довідки Клініки репродуктивної медицини «Надія» ОСОБА_3 є пацієнтом вказаної клініки (№ пацієнта 47915). День запліднення: 25 листопада 2013 року. На 13 тижні вагітності встановлено: різнояйцева двійня, аномалій не виявлено.

Згідно ст. 123 СК України у разі перенесення в організм іншої жінки ембріона людини, зачатого подружжям (чоловіком та жінкою) в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, батьками дитини є подружжя. За текстом, стаття 123 СК України розповсюджується на осіб, які перебувають у шлюбі і скористалися допоміжними репродуктивними технологіями. Сторони по справі не перебували в шлюбі, тому на думку суду при вирішенні питання материнства, необхідно застосовувати ст. 121 СК Українивідповідно до якої права та обовязки матері, батька і дитини можуть ґрунтуватися лише на походженні дитини від них, тобто закон повязує факт материнства з походженням дитини від певної жінки, тому дитина ОСОБА_7 не походить від ОСОБА_3, не є її генетичним нащадком, тому вона не може вважатися його матірю.

Відповідно до п. 5 ст. 7 СК України учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками.

Згідно з Декларацією прав дитини від 20 листопада 1959 року, права дитини визнаються за всіма дітьми без виключення та без дискримінації за ознакою раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних та інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншої обставини, що стосується дитини.

Відповідно до ст. 52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Згідно п. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

З урахуванням наведеного та у звязку з тим, що укладений між сторонами договір про виношування дитини від 07 листопада 2013 року, відповідачем ОСОБА_3 оскаржений не був, під час розгляду справи будь-яких доказів свого генетичного споріднення з дітьми ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_2 не надали, суд задовольняє позовні вимоги, та вважає, що батьком ОСОБА_7, є позивач по справі.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів додаткових витрат не підтверджені позивачем будь-якими доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позову у цій частині.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 123, 128, 129 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобовязати Відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області виключити з актового запису про народження від 05 червня 2014 року ОСОБА_7 прізвище, імя та по батькові ОСОБА_7 змінивши на ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 і в графі «батько» замість ОСОБА_2, вказати ОСОБА_1.

Зобовязати ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 сплачений судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. Б. Коваль