У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 31 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 12 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої злочином,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої злочином.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 31 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 12 травня 2015 року рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 березня 2015 року змінено. Замінено в мотивувальній частині рішення посилання на текст ст. 1177 ЦК України посиланням на вказану статтю в редакції Закону України від 16 травня 2013 року № 245-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення законодавства у відповідність з Кримінальним процесуальним кодексом України».

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 31 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 12 травня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення у справі, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив із того що механізм відшкодування шкоди, завданої потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, яка компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом, законодавчо не врегульований. Положення ст. 1177 ЦК України не формулюють норм прямої дії, які б регулювали відносини щодо відшкодування шкоди, завданої фізичній особі внаслідок злочину. Умови та порядок відшкодування шкоди, завданої фізичній особі внаслідок злочину, мають визначатися спеціальним законом. До прийняття такого закону про відшкодування державою шкоди відповідно до ст. 1177 ЦК на підставі загальних правил відшкодування здійснюватись не може.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, погодившись по суті із висновками суду, та зазначив, що до правовідносин сторін суд першої інстанції застосував ст. 1177 ЦК України в редакції, яка діяла до введення в дію з

9 червня 2013 року Закону України № 245-VII від 16 травня 2013 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо приведення законодавства у відповідність із Кримінальним процесуальним кодексом України», а відтак, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, посилання на текст вказаної статті в старій редакції у мотивувальній частині рішення суду підлягає зміні на текс відповідної статті у редакції Закону № 245-VII від 16 травня 2013 року

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої злочином.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк