Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/829/15 Головуючий у 1-й інстанції: Ломейко В.В.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого: Кримської О.М.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ ПРИВАТБАНК" на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2014 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на нерухоме майно та виселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення зі зняттям з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що 10.09.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № ZPCHGA00000007, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 25000,00 грн. зі сплатою 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 вересня 2017 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_3 10 вересня 2007 року також був укладений договір іпотеки, предметом якого є будинок загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 37,30 кв.м., який розташовано за адресою: АДРЕСА_1. Боржник ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором кредиту належним чином не виконує, і станом на 14 березня 2014 року допустив заборгованість в сумі 122352,21грн., яка складається: 23920,04грн. - заборгованість за кредитом; 37710,29грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 51657,49грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором. А також штрафи відповідно до договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 5814,39 грн. - штраф (процентна складова)

В ході розгляду справи позивач надав уточнену позовну заяву, в якій в якості співвідповідачів вказав дружину відповідача ОСОБА_4, та його дітей ОСОБА_5, і ОСОБА_6, просить виселити відповідачів з предмету іпотеки та зняти їх з реєстраційного обліку в даному будинку.

З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, на підставі ст. 109 ЖК України, ст. ст. 1050, 1054 ЦК України та Закону України "Про іпотеку" позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPCHGA00000007 від 10 вересня 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки будинок загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 37,30 кв.м., який розташовано за адресою: АДРЕСА_1, виселити відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, які зареєстровані та проживають у цьому будинку; зняти зазначених осіб з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2014 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZPCHGA00000007 від 10.09.2007 року в розмірі 122352 грн. 21коп., звернуто стягнення на будинок загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 37,30 кв.м., який розташовано за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з укладанням від імені відповідача ОСОБА_3, договору купівлі-продажу будь-яким способом і іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1588 грн. 92 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо виселення відповідачів та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір № ZPCHGA00000007, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 25000,00 грн. зі сплатою 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 вересня 2017 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 10 вересня 2007 року між сторонами укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого ОСОБА_3 передав в іпотеку банку жилий будинок загальною площею 76,20 кв.м., житловою площею 37,30 кв.м., який розташовано за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором станом на 14 березня 2014 року виникла заборгованість в сумі 122352,21грн., яка складається: 23920,04грн. - заборгованість за кредитом; 37710,29грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 51657,49грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, а також штрафи відповідно до договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина): 5814,39 грн. - штраф (процентна складова)

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із невиконання позичальником умов укладеного ним кредитного договору та визначив процедуру продажу предмета іпотеки відповідно до ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Відмовляючи у виселенні ОСОБА_3 та членів її сім'ї, суд зазначив, що банком не дотримано процедуру виселення, передбачену ст. 109 ЖК Української РСР та ст. 40 Закону України "Про іпотеку".

Такі висновки судів відповідають вимогам закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки передбачено ст. 38 Закону України "Про іпотеку".

Так, згідно з ч. 5 зазначеної статті дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 60, 212-214 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки, виходячи з того, що п. 29 договору іпотеки та ч. 5 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотекодержателем від імені іпотекодавця предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Також суд першої інстанції, керуючись ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК Української РСР, ст. ст. 39, 40 Закону України "Про іпотеку", дійшов правильного висновку про передчасність вимог про виселення відповідачів, оскільки банком не було надано доказів щодо письмового повідомлення відповідачів ОСОБА_4. ОСОБА_5, ОСОБА_6 про необхідність виселення.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами цієї норми період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року та обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України суд першої інстанції на зазначені вище вимоги закону уваги не звернув та не надав належної оцінки наданому банком розрахунку (а. с. 5-6), з якого вбачається, що нарахування пені розпочато з січня 2008 року, а не починаючи із відповідного першого місяця останнього перед зверненням із позовом до суду року, на відповідну щомісячну суму заборгованості. Отже, рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені не відповідає фактичним обставинам справи та доказам, які є у справі, тому воно підлягає зміні щодо зменшення розміру стягнутої з відповідачів неустойки в межах одного року до пред'явлення позову, що складає 19041 грн. 70 коп., у зв"язку з цим підлягає зменшенню штраф ( процентна складова) до розміру 4223грн. 60 коп.

Крім того, відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" судам розґяснено, що резолютивна частина рішення суду повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у ст. ст. 215 - 217 ЦПК України. У ній, зокрема, має бути зазначено розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні.

Натомість, резолютивна частина рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам до судових рішень у грошових зобовґязаннях, оскільки судом не визначено, з чого та яких сум складається стягнута з відповідача на користь позивача заборгованість, тобто не вказані складові кредитної заборгованості.

Таким чином , рішення у зазначеній частині не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для його зміни.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати з кожного по 794 грн. 46 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ ПРИВАТБАНК" відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2014 року у цій справі в частині заборгованості за кредитним договором №ZPCHGA00000007 від 10.09.2007 року у розмірі 122352 грн. 21 коп. змінити. Звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості в розмірі 88145грн. 63 коп., яка складається: 23920,04грн. - заборгованість за кредитом; 37710,29грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 19041 грн. 70 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4223 грн. 60 коп. . - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 судові витрат з кожного по 794 грн. 46 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: