Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/374/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Березій Ю. А.
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

03.02.2015 рокуколегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Фомічова С.Є.

суддів - Гайсюка О.В.

Карпенка О.Л.

при секретарі - Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2014 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Маловисківського районного суду Кіровоградської області з позовом до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, просив скасувати наказ від 04 вересня 2014 року № 635 о/с про його звільнення з виплатою допомоги в розмірі середньомісячного заробітку та компенсації за невикористану частину щорічної відпустки, поновити його на роботі майстром дільниці № 9 Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» з 04 вересня 2014 року і стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи із середньомісячної заробітної плати у розмірі 4592 гривни 25 копійок і моральної шкоди в сумі 10000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що його загальний та безперервний стаж роботи на підприємстві складає 28 років 11 місяців 24 дні. Вважає незаконним рішення роботодавця про перевагу для залишення на роботі працівника ОСОБА_4, як таке, що суперечить вимогам ст. 42 КЗпП України. Позивач стверджує, що він і ОСОБА_4 мають неповно вищу освіту, тобто рівну кваліфікацію, але відповідач безпідставно не бере до уваги більш тривалий безперервний стаж роботи позивача на даному підприємстві та його заслуги перед підприємством.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду, з підстав порушення, на його думку, норм матеріального і процесуального права та недоведеності обставин, які суд вважав встановленими. Просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при ухваленні вказаного рішення відповідно до вимог ст.ст. 212-213 ЦПК України повно з'ясував всі обставини справи та дав їм належну оцінку.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 вересня 2014 року наказом № 635 о/с директора шахт Смолінської та Новокостянтинівської Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» Косаренка В.А. позивач ОСОБА_3 звільнений з роботи майстра дільниці № 9 (механічних робіт) на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації і праці.

Факт наявності змін в організації виробництва і праці на Смолінській шахті підтверджується наказом від 28 травня 2014 року № 188 генерального директора Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат за підсумками виробничої та господарської діяльності Смолінської шахти в 2013 році, відповідно яким знизились обсяги видобутку рядової руди, зменшився обсяг прохідницьких та бурових робіт, погашення порожнин гідрозакладальними роботами в порівнянні з попередніми роками, тому на Смолінській шахті підприємства проведена зміна в організації виробництва та праці, що супроводжується скороченням чисельності і штату працівників з 5 вересня 2014 року.

При звільненні з роботи позивача на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України роботодавцем додержано норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника: позивач особисто ознайомлений з наказом про скорочення чисельності працівників і штату 2 липня 2014 року; позивачеві запропонована інша робота на підприємстві відповідно до існуючих вакансій, від зайняття яких позивач відмовився; профспілковий комітет надав згоду на звільнення позивача з роботи.

Відповідно до додатку № 1 до наказу від 28 травня 2014 року № 188 по дільниці № 9 механічного забезпечення підлягає вивільненню одна штатна одиниця майстра ремонтно-механічної майстерні.

З показань свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в судовому засіданні та відповідно до протоколу засідання комісії з визначення переважного права на залишення на роботі Смолінської шахти ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» вбачається, що на дільниці № 9 роботу майстра ремонтно-механічної майстерні виконували два працівника: позивач та ОСОБА_4

Аналізуючи матеріали роботи комісії з визначення переважного права на залишення на роботі Смолінської шахти ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» суд дійшов до висновку про те, що дійсно працівник ОСОБА_4 має переважне право на залишення на роботі перед працівником ОСОБА_3

Відповідно до частини 1 статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Матеріалами справи підтверджується, що дійсно працівник ОСОБА_4 має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, ніж позивач.

З порівняльної таблиці даних трудової діяльності вбачається, що працівник ОСОБА_4 має більший стаж роботи майстром на 3 роки 7 місяців більше, ніж позивач.

На період чергової відпустки старшого майстра дільниці № 9 Разіна В.М. в період з 2009-2014 років працівник ОСОБА_4, неодноразово, призначався виконуючим обов'язки старшого майстра дільниці, тобто цей працівник постійно з 2009 року тимчасового виконував обов'язки більш кваліфікованого працівника, що підтверджується копіями наказів керівника підприємства.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що помилковим є твердження позивача про те, що він має таку ж кваліфікацією і продуктивністю праці, як і працівник ОСОБА_4

Правильними є висновки суду першої інстанції про те, що для скасування наказу від 04 вересня 2014 року № 635 о/с та поновлення позивача на роботі не має законних підстав та враховуючи на відсутність підстав для поновлення звільненого працівника на роботі, суд не вбачав підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та компенсацій.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд правильно відмовив у задоволені позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не знаходять свого підтвердження, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суд набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді