У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Максимчук З.М., Боймиструка С.В.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено в зв'язку із пропуском строку позовної давності.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач вказує на його незаконність, оскільки судом не враховано, що п. 9.12 Умов та правил надання банківський послуг передбачено щорічну пролонгацію договору, тому дія кредитного договору продовжена до 12.05.2015 року. Крім того, відповідно до умов п.п. 3.1.3 п.3.1 Правил користування платіжною карткою продовжено і строк дії платіжної картки відповідача до травня 2013 року.

Вважає, що вказаних відносин строк позовної давності не пропущено, оскільки за умовами договору такий строк повинен відраховуватись з наступного дня після того, як відповідач звернеться із заявою про припинення договору. З такою заявою відповідач не звертався.

Судом не враховано, що банк має право на стягнення заборгованості за кредитом з червня 2011 року по червень 2014 року, що дорівнює трьохрічному строку позовної давності, що передували зверненню до суду.

Просить рішення скасувати і ухвалити нове яким позов задовольнити.

В запереченні на апеляційну скаргу відповідач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване. Просить залишити його без зміни.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, так як перебіг позовної давності розпочався після несплати чергового платежу за судовим наказом Гощанського районного суду Рівненської області від 15січня 2009 року. Строк позовної давності до вказаних відносин закінчився в січні 2012 року.

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповіді мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності не пропущено з підстав продовження дії кредитного договору, в зв'язку з його щорічною пролонгацією до 12 травня 2015 року не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, 22 жовтня 2014 року № 6-127цс14, 12 листопада 2014 року №6-167цс14, які відповідно до положень частини першої статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковими для всіх судів України.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії платіжної картки встановлювався з 12 травня 2006 року по 05 травня 2009 року.

Строк позовної давності до вказаних правовідносин перервався рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 15 січня 2009 року, згідно якого у з зв'язку з порушенням умов кредитного договору ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість в сумі 3 674,33 грн.

Відповідно до ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Отже, до спірних правовідносин перебіг трьохрічного строку позовної давності розпочався заново з 15 січня 2009 року та закінчився 15 січня 2012 року, проте із позовною заявою банк звернувся лише в серпні 2014 року.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо дотримання банком строків позовної давності у зв'язку з дією платіжної картки до травня 2013 року, оскільки відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою відбулося її автоматичне перевипускання після закінчення дії первинної картки у травні 2009 року, оскільки колегією суддів встановлено, що відповідачка з заявою про продовження дії платіжної картки до позивача не зверталася, нову картку не отримувала.

В сою чергу автоматичне неодноразове продовження дії картки за ініціативою банку не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, тому продовження дії карти для настання кінцевого терміну повернення простроченої заборгованості значення не має. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

З врахуванням вказаних обставин, ст. 256, 257, ч. 1,5 ст. 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України та факту пред'явлення ПАТ КБ «Приватбанк» лише у серпні 2014 року, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді :