Номер провадження: 22-ц/785/7255/15
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н.В.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: Головуючої судді Процик М.В.,

суддів Сєвєрової Є.С., Дрішлюка А.І.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2015 року про відмову у скасуванні судового наказу від 22 лютого 2013 року у справі за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

22.02.2013 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області у справі № 2н-500/80/13 видано судовий наказ, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06.02.2013 року і до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

11.06.2015 року ОСОБА_2 подав заяву про скасування судового наказу, посилаючись на те, що про ухвалення судового наказу про стягнення аліментів, постановлення судом заочного рішення про розірвання шлюбу, а також про оголошення його в розшук йому стало відомо випадково, і тільки 03.06.2015 року. Представник боржника у судовому засіданні зазначив, що наміру ухилятись від сплати аліментів боржник немає, що грошові суми на утримання доньки передавав добровільно по 5000 грн. та 7000 грн., а крім того у нього та заявника існують неврегульовані кредитні та майнові зобов'язання.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2015 року заява ОСОБА_2 про скасування судового наказу від 22.02.2015 року залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду від 09 липня 2015 року - скасувати, і постановити нову ухвалу про скасування судового наказу, роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За правилами ст. 312 ч.1п.1 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи ухвалу про відмову у скасуванні судового наказу, суд першої інстанції виходив з відсутності для цього законних підстав, та із недоведеності викладеного обґрунтування.

З висновками суду колегія суддів повністю погоджується.

За змістом ст. ст. 96ч.1п.4, 100 ч.3п.2, 105, 105-1ч.8 п. 2 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі, якщо заявлено вимогу про присудження аліментів на дитину в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб; судовий наказ не може бути видано, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право; боржник має право подати заяву про скасування судового наказу, в якій зазначає обставини, що свідчать про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача і посилання на докази; за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2007 року перебували у шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.3-4) Згідно з актом державного виконавця від 14.01.2014р. боржник за місцем реєстрації не проживає (а.с.27), у зв'язку з чим ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 травня 2014 року був оголошений в розшук. ОСОБА_2 визнав, що у зв'язку з відсутністю роботи в м. Ізмаїлі він працює і переважно мешкає в м. Одесі. Дитина зареєстрована і проживає разом з матір'ю у АДРЕСА_1. (а.с.45) Батько дитини своє батьківство щодо доньки ОСОБА_4 не оспорює. Спір про право на отримання аліментів відсутній. В апеляційному суді ОСОБА_2 визнав, що інших дітей або утриманців на своєму утриманні немає. Потреби в залученні до участі у розгляді справи інших осіб, на яких може вплинути рішення суду про стягнення аліментів, не вбачається.

За поясненням боржника стягувач перешкоджає його зустрічам з дитиною, та насправді він згоден платити більшу суму аліментів на утримання своєї доньки, але не згоден з датою, з якої розпочато стягнення аліментів. Суду апеляційної інстанції для дослідження ним були надані квитанції про вчиненні грошові перекази за період з 23 липня по 26 вересня 2015 року ( на суму 400 грн, 300 грн., 400 грн., 800 грн.)

Згідно зі ст.ст.180,182ч.2 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у тому числі той із них, хто проживає окремо від дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку…

Враховуючи вище встановлені обставини, у суду першої інстанції не було законних підстав для скасування судового наказу.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційному суді про те, що він вважав себе одруженим чоловіком, що рішення суду про розірвання шлюбу було заочним тощо не можуть братися до уваги, оскільки за ст.ст.180,181 СК України право дружини, з якою проживає дитина, на отримання аліментів від чоловіка для утримання їх спільної дитини не пов'язується із перебуванням у шлюбі. Його посилання на те, що він передавав на утримання дитини грошові кошти, продукти та речі не можуть братися до уваги, оскільки вони належними письмовими доказами не підтверджені, та якщо такі факти і мали місце, то за певних обставин він може оспорювати розмір заборгованості по аліментам.

За ст. 102 ЦПК України суд видає судовий наказ по суті заявлених вимог у триденний строк з моменту відкриття наказного провадження. Проведення судового засідання та виклик боржника для видачі судового наказу цивільно-процесуальним законом не передбачено, а тому його доводи в апеляційній скарзі щодо неповідомлення про час та місце розгляду справи в порядку ст.ст.74-76 ЦПК України до уваги братися не

можуть.

За таких обставин, ухвалу постановлено з додержанням вимог закону, і підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування правильної ухвали суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 303,307,312-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Є.С. Сєвєрова А.І. Дрішлюк