Справа № 465/461/15 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/4230/15 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретаря Щербая В.П.,

з участю ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

в с т а н о в и л а:

23 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову посилалась на те, що з 2012 року до травня 2013 року вона періодично спільно проживала з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син - ОСОБА_6 Син проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач надає кошти на дитину нерегулярно, відтак з нього слід стягувати аліменти в судовому порядку для того, щоб вона могла забезпечити дитину усім необхідним. Просила стягнути на її користь аліменти для утримання малолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з 22 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Оскаржуваним заочним рішенням позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 із всіх видів заробітку, починаючи з 22 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір з розгляду даної справи в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

06 квітня 2015 року відповідач ОСОБА_4 подав в суд заяву про перегляд заочного рішення суду, яку ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2014 (правильно - 2015) року залишено без задоволення.

Заочне рішення суду оскаржив представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції при встановленні розміру частки стягнення з відповідача аліментів, не було враховано те, що він має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину, яка перебуває в декретній відпустці. Посилаючись на ст. 182 СК України стверджує, що суд повинен був, із врахуванням вищезазначених обставин, стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/8, а не 1/3 із всіх видів заробітку. Крім цього, звертає увагу на те, що відповідачем не було отримано копії позовної заяви із додатками, що позбавило його можливості ознайомитись із змістом позовних вимог в повному обсязі. Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2015 року в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 із всіх видів заробітку та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/8 із всіх видів заробітку, починаючи з 22 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом .

Судом встановлено, що ОСОБА_6, народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим 03 жовтня 2013 року Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 418. Батьками дитини значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 4). Дитина проживає з матір'ю, відповідач кошти на її утримання надає нерегулярно, позивачці одній важко утримувати дитину.

Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, суд першої інстанції нічим не мотивучи таке рішення, послався лише на те, що відповідачем надано суду довідку про доходи з місця роботи - Філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Києві, відповідно до якої, його доходи за період з серпня 2014 року по січень 2015 року включно, становлять 75417,52 грн., та дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, починаючи з 22.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Проте, до такого висновку суд першої інстанції дійшов без достатнього з'ясування всіх обставин справи та вимог матеріального закону, а тому колегія суддів апеляційного суду з таким висновком погодитися не може, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, які мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України.

Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру усіх відрахувань, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції не врахував всіх вимог ст. 182 СК України та не взяв до уваги роз'яснення викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Так, як свідчать матеріали справи та зміст рішення суду, судом першої інстанції взагалі не було враховано, що відповідач має на своєму утриманні двоє неповнолітніх дітей (а.с. 20, 61) від двох офіційних шлюбів, зокрема: дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 21, 22, 23, 24-25, 46, 47, 48-50, 51-52, 53-54). Крім того, районним судом не враховано, що дружина відповідача - ОСОБА_10 на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 55), а тому посилання апелянта на те, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, встановленому судом першої інстанції, є обґрунтованими.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, за станом здоров'я відповідач є працездатним, згідно довідки філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», він працює на посаді головного економіста в філії АТ «Укрексімбанк» в м. Києві, його заробіток за період з серпня 2014 року по січень 2015 року (включно) становить 75 417,52 грн. За вказаний період утримано податків, внесків аліментів, інших видів стягнень, тощо - 15 192,23 грн. (а.с. 20, 35).

Вищезазначене не звільняє відповідача від обов'язку утримувати свого сина до його повноліття, проте є підставою для зменшення розміру стягнення аліментів з нього, що визначений судом першої інстанції.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що згідно наданих сторонами доказів по справі щодо матеріального становища платника аліментів, наявності в останнього інших дітей, дружини, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тобто, з врахуванням норм чинного законодавства, що регулює дані правовідносини, достатнім та можливим буде стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру стягнення аліментів з 1/3 до 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 22 січня 2015 року.

Рішення суду в частині стягнення судового збору є законним, тому його слід залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тому сторони не позбавлені можливості звернутись до суду з позовною заявою про збільшення чи зменшення розміру аліментів, за наявності вказаних вище обставин.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п.п. 1, 4; 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2015 року в частинах - повного задоволення позову та стягнення з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 із всіх видів заробітку, починаючи з 22 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття - змінити шляхом часткового задоволення позову та зменшення розміру аліментів - з 1/3 до 1/6 частини із всіх видів заробітку, виклавши дані частини у наступній редакції:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 22 січня 2015 року.

Рішення суду в частині стягнення судового збору - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

Копняк С.М.