У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Умнова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 03 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції, відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності та зняття майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи, просив визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 184,20 кв. м, житловою площею 31,74 кв. м та земельну ділянку за вищевказаною адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га; звільнити вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку з-під арешту.

Мотивував тим, що 26 листопада 2013 року Вишенським відділом ДВС Вінницького РУЮ було накладено арешт на нерухоме майно - вказаний житловий будинок. Зведення вищевказаного житлового будинку проводилося позивачем у повному обсязі і за власні кошти. Після зведення вказаного будинку, відповідач ОСОБА_3 самостійно оформив право власності на себе. Зазначив, що позивач не має боргових зобов'язань за третіх осіб, що є протиправним позбавленням його права власності та накладенням арешту на його майно.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 26 вересня 2014 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та на присадибну земельну ділянку, розташовану за вказаною адресою, площею 0,25 га. Звільнено нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 та на присадибну земельну ділянку, розташовану за вказаною адресою, площею 0,25 га з-під обтяження (арешту), що зареєстрований Реєстраційною службою Віницького міського управління юстиції Вінницької області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 3541226, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, номер 39902148, виданий 26 листопада 2013 року Вишенським відділом ДВС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 03 серпня 2015 року рішення місцевого суду скасовано з ухваленням нового рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду.

Дослідивши подані заявником матеріали вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності. Обставини, на які посилається заявник не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. У зв'язку з чим, обґрунтовано скасував рішення місцевого суду та вирішив спір по суті.

Скасовуючи рішення районного суду, апеляційний суд правильно виходив з того, що рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2014 року стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 162 803,44 грн боргу та 50 000 грн моральної шкоди. На виконання вказаного рішення було накладено арешт на зазначений будинок. Позивач по справі є батьком відповідача ОСОБА_3, який є власником будинку згідно свідоцтва про право власності на цей будинок.

Судом першої інстанції всупереч положенням ст. 392 ЦК України, безпідставно було визнано за ОСОБА_2 право власності на спірний житловий будинок, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для скасування рішення місцевого суду оскільки, відповідно до вимог ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності лише у випадку невизнання цього права іншою особою або втрати документа, яким засвідчує його право власності.

В даному випадку документа, підтверджуючого право власності позивача взагалі не було.

Таким чином, неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 03 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції, відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності та зняття майна з-під арешту.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Умнова