НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 червня 2015 рокуСправа № 322/586/15

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: ОСОБА_3

про: визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

28.05.2015 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований по вул. Шкільна № 60-А в с. Барвінівка Новомиколаївського району Запорізької області, за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Поряд з садибою позивача розташований будинок і присадибна ділянка за № 60-А. Цей будинок належав ОСОБА_4. Позивачу відомо, що свій будинок ОСОБА_4 продав. Новий власник будинку потім теж його продав. Потім будинок був проданий іншому громадянину. Врешті-решт цей будинок придбав відповідач ОСОБА_3 У 2003 році позивач побачив, що ОСОБА_3 починає розбирати будинок. Відповідач повідомив позивачу про те, що хоче знести цей будинок. На пропозицію позивача продати будинок ОСОБА_3 погодився та 05.08.2003 позивач купив цей будинок у відповідача за 15 000,00 грн. На підтвердження угоди купівлі-продажу відповідач надав позивачу розписку. Позивач з відповідачем домовилися про те, що офіційно договір купівлі-продажу буде оформлено після того, як ОСОБА_3 отримає всі документи, які підтверджують його право власності на цей будинок.

В 2014 році позивач оформив право власності на присадибну ділянку біля зазначеного будинку, а право власності на сам будинок позивач оформити не зміг, оскільки відповідач не зміг надати і не надав всіх необхідних документів, які підтверджували його право власності на проданий будинок.

Позивач вважає, що він добросовісно заволодів вказаним житловим будинком у 2003 році та продовжує відкрито, безперервно володіти ним понад 10 років, а тому має право на визнання права власності на цей будинок за набувальною давністю.

Позивач також зазначає, що він не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на житловий будинок.

Виходячи з наведеного та посилаючись на норми ст. 344 ЦК України, позивач просив задовольнити його вимоги та підтримав їх у судовому засіданні.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що на його думку, саме ОСОБА_3 є належним відповідачем у даній справі, у звязку з чим позивач під час розгляду справи не заявив клопотання, передбаченого ч. 1 ст. 33 ЦПК України про заміну відповідача.

Відповідач у судове засідання не прибув, подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що визнає позов повністю та просив розглядати справу за його відсутності.

У судовому засіданні 30.06.2015 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 23 серпня 1996 року житловий будинок, розташований за адресою: вул. Шкільна, 60А, с. Барвінівка Новомиколаївського району Запорізької області, належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_4; ОСОБА_5; ОСОБА_6; ОСОБА_7; ОСОБА_8.

Належність зазначеного житлового будинку вказаним громадянам підтверджується довідками комунального підприємства «Новомиколаївське госпрозрахункове архітектурно-планувальне технічно-інвентаризаційне бюро» від 21.01.2011, а також від 05.06.2015 № 95, підставою для видачі якої є свідоцтво про право власності на житло від 23 серпня 1996 року.

У реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Шкільна, 60А, с. Барвінівка Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується інформаційною довідкою від 03.06.2015 № 38503741, інформацією від 03.06.2015 № 38503766.

Відповідно до акту обстеження житлового будинку № 60-а по вул. Шкільній в селі Барвінівка Новомиколаївського району Запорізької області від 20.01.2011 будинок знаходиться в аварійному стані, потребує відновлення шляхом капітального ремонту і проживання в ньому у вказаний період неможливе.

Згідно з актом обстеження стану житлового будинку № 60А по вул. Шкільній в селі Барвінівка Новомиколаївського району Запорізької області від 06.04.2015 позивач з серпня 2003 року доглядає за будинком, підтримує належний порядок навколо будинку та на прибудинковій території.

Розпискою відповідача від 05.08.2003 підтверджується отримання ним від позивача 15 000,00 грн. за продаж житлового будинку за адресою: вул. Шкільна, 60А, с. Барвінівка Новомиколаївського району Запорізької області.

Довідкою Барвінівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області підтверджується те, що позивач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно з пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 388 ЦК України та ч. 1 ст. 145 ЦК УРСР 1963 року, володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Як на підставу добросовісного заволодіння будинком позивач посилається на розписку відповідача від 05.08.2003.

На момент видачі зазначеної розписки відносини між сторонами були врегульовані, зокрема нормами ЦК УРСР 1963 року та Закону України «Про власність» від 07.02.1991 № 697-ХІІ.

Підставою виникнення права приватної власності, відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 № 697-ХІІ (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), було, в тому числі, одержання майна внаслідок укладення угод, не заборонених законом.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

З тексу позовної заяви випливає, що на момент придбання жилого будинку, розташованого за адресою: вул. Шкільна, 60А, с. Барвінівка Новомиколаївського району Запорізької області, позивач знав, що ОСОБА_3 не має правовстановлюючих документів на цей будинок, а отже позивач мав знати і про те, що передаючи цій особі гроші за розпискою, у нього не виникне підстав для набуття права власності на нерухоме майно.

За таких обставин суд визнає помилковим твердження позивача про добросовісне заволодіння ним жилим будинком, у звязку з чим відсутні передбачені ст. 344 ЦК України підстави для визнання права власності за набувальною давністю.

Крім цього, відповідачем у справі про визнання права власності на майно за набувальною давністю має бути попередній власник майна або його правонаступник.

Позивачем зазначено, що будинок, розташований за адресою: вул. Шкільна, 60А, с. Барвінівка Новомиколаївського району Запорізької області, неодноразово перепродавався за розписками. Проте, згідно з вищезазначеними довідками комунального підприємства «Новомиколаївське госпрозрахункове архітектурно-планувальне технічно-інвентаризаційне бюро», цей будинок і по день розгляду даної справи перебуває у спільній сумісній власності: ОСОБА_4; ОСОБА_5; ОСОБА_6; ОСОБА_7; ОСОБА_8.

Таким чином, саме ці особи, або їх правонаступники є належними відповідачами у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказів того, що ОСОБА_3 є правонаступником вищезазначених власників жилого будинку, позивач суду не надав. Надані позивачем розписки ОСОБА_5 від 26.04.2000, від 28.04.2000, від 10.05.2000, від 02.06.2000, від 04.11.2000, від 13.11.2001, розписка ОСОБА_7 від 26.04.2000, є неналежними доказами переходу права власності на спірний жилий будинок до ОСОБА_3

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов предявлено позивачем до неналежного відповідача. Виходячи з цього, ОСОБА_3 як неналежний відповідач позбавлений права подавати заяву про визнання цього позову.

У звязку з недоведеністю обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а також предявленням позову до неналежного відповідача, суд визнає позов таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.С. Гасанбеков