АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/892/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1746/15Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Мартєва С.Ю.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 квітня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Полтавського національного університету імені ОСОБА_5 про поновлення на роботі, відновлення порушених прав, відшкордування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати незаконним її звільнення, скасувати наказ про її звільнення та поновити на посаді асистента кафедри основ архітектури ПолНТУ; виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи з посадового окладу асистента; визнати незаконним та скасувати наказ № 291-04 від 29.08.2014 року щодо продовження терміну роботи за строковим трудовим договором в частині його строку до 27.12.2014 року; скасувати трудовий договір між нею та ПолНТУ в частині його строковості; зобов'язати відповідача дотримуватися вимог Положення про підготовку науково - педагогічних і наукових кадрів щодо укладення із нею Типової угоди працевлаштування аспіранта після закінчення аспірантури та включення часу навчання в аспірантурі до науково - педагогічного стажу; провести виплату недонарахованих надбавок до посадового окладу, виходячи з наявності 3-річного науково - педагогічного стажу з 01.11.2013 року; зобов'язати відповідача виконати вимоги Типової угоди про підготовку аспірантів (докторанта) за рахунок державного замовлення в частині працевлаштування аспіранта після закінчення аспірантури; зобов'язати відповідача виплатити компенсацію за невикористаний день щорічної відпустки (відкликання з відпустки) з урахуванням прострочення виплат з моменту звільнення; визнати незаконним та відмінити рішення Вченої ради архітектурного факультету ПолНТУ від 29.08.2014 року в частині скасування конкурсу на посаду асистента кафедри основ архітектури, за яким її було обрано; стягнути на її користь із відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що наказом № 519-04 від 22.12.2014 року її було звільнено з 0,7 посади асистента кафедри основ архітектури архітектурного факультету ПолНТУ та з 0,3 посади асистента цієї ж кафедри у зв'язку із закінченням строку трудового договору, на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України.

Вказувала, що була обрана на посаду асистента кафедри за конкурсом, який відбувся 09.07.2014 року, але в кінці серпня 2014 року вченою радою його результати були скасовані. У зв'язку з цим з нею не було укладено контракт та незаконно визначено строк її роботи до 27.12.2014 року, який сторонами не узгоджувався, що призвело до незаконного звільнення.

Керівництвом ВУЗу на неї чинився тиск під час написання заяв про продовження строку трудового договору, а тому їх зміст не відповідав її волі.

За час роботи не нараховувалась надбавка за науково - педагогічний стаж та не виплачено компенсацію за невикористану відпустку.

Вважає, що незаконними діями відповідача їй було спричинено моральну шкоду на суму 50000 грн., яка виразилася у приниженні її людської гідності, втраті нормальних життєвих зв'язків, порушенні звичного способу життя, у пошуках потреб у додатковому забезпеченні свого існування.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку в інтересах ОСОБА_2 оскаржила її представник ОСОБА_3, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в період часу з 01.11.2010 року по 31.10.2013 рік ОСОБА_2 була зарахована до аспірантури на базі ПолНТУ з відривом від виробництва, відповідно до наказу № 37-62 від 01.11.2010 року, згідно з Положенням про підготовку науково - педагогічних і наукових кадрів, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 01.03.1999 року № 309 та за результатами складання вступних іспитів. (а.с.24 ).

Відповідно до наказу № 412-04 від 02.09.2013 року - ОСОБА_2 прийнято за сумісництвом з 02 вересня 2013 року за строковим договором на час відпустки по вагітності і пологам ОСОБА_6 по 31 жовтня 2013 року на 0,4 посади асистента кафедри основ архітектури з оплатою 40 % посадового окладу (а.с. 103, 104).

Наказом № 488-04 від 22.10.2013 року ОСОБА_2 звільнено 31.10.2013 року з роботи за сумісництвом з 0,4 посади асистента кафедри основ архітектури у зв'язку із закінченням строку трудового договору (п. 2 ст. 36 КЗпП України) (а.с. 105).

Після закінчення аспірантури, відповідно до наказу від 01.11.2013 № 508-04 ОСОБА_2 прийнята з 01.11.2013 року за строковим договором на час відпустки по вагітності і пологах ОСОБА_6 на 0,4 посади асистента кафедри основ архітектури з оплатою 40 % посадового окладу та додатково на 0,2 посади асистента цієї ж кафедри за строковим трудовим договором до заміщення посади за конкурсом по 31.08.2014 року з оплатою 20 % посадового окладу. (а.с.107).

Наказом № 39-04 від 31.01.2014 року ОСОБА_2 дозволено працювати за сумісництвом, у вільний від основної роботи час, за строковим трудовим договором з 01 лютого 2014 року по 27 червня 2014 року на час відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_7 як матері, дитина якої потребує домашнього догляду, на 0,2 посади асистента кафедри основ архітектури з оплатою 20 % посадового окладу. (а.с.115). Цим же наказом ОСОБА_2 переведено з 01.02.2014 року на 0,8 посади асистента цієї ж кафедри на час відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_7 як матері, дитина якої потребує домашнього догляду, до її фактичного виходу з оплатою 80% посадового окладу, залишивши 0,2 посади асистента цієї ж кафедри. (а.с. 117).

Наказом № 213-04 від 27.06.2014 року ОСОБА_2, яка працювала за сумісництвом на 0,2 посади асистента кафедри основ архітектури, продовжено термін роботи за сумісництвом за строковим договором з 27.06.2014 року по 03.07.2014 року. Цим же наказом останню звільнено з роботи за сумісництвом з 0,2 посади асистента кафедри основ архітектури 03.07.2014 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору (а.с.119).

Наказом № 249-04 від 28.07.2014 року ОСОБА_2 звільнено 29.07.2014 року з 0,8 посади асистента кафедри основ архітектури, у зв'язку із закінченням строку трудового договору (а.с.121).

Наказом № 291-04 від 29.08.2014 року ОСОБА_2, яка працює на 0,2 посади асистента кафедри основ архітектури, продовжено термін роботи за строковим трудовим договором до заміщення посади за конкурсом з 01.09.2014 року до закінчення 2014/2015 навчального року по 27.12.2014 року. Позивачку, яка працювала на 0,2 посади асистента кафедри основ архітектури, з 01.09.2014 року переведено на 0,7 посади асистента кафедри основ архітектури з оплатою 70 % посадового окладу та додатково на 0,3 посади асистента основ архітектури на час відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_6 з оплатою 30 % посадового окладу. Дозволено працювати за сумісництвом, у вільний від основної роботи час за строковим трудовим договором, на час відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_6 з 01.09.2014 року по 27.12.2014 року на 0,2 посади асистента цієї ж кафедри (а.с. 126, 131).

Наказом №508-04 від 17.12.2014 року ОСОБА_2 звільнено 27 грудня 2014 року з роботи за сумісництвом з 0,2 посади асистента кафедри основ архітектури на час відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_6 у звязку із закінченням строку трудового договору.

Наказом № 519-04 від 22.12.2014 року ОСОБА_2, яка працювала на 0,7 посади асистента кафедри основ архітектури та 0,3 посади асистента цієї ж кафедри на час відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_6, звільнено 27 грудня 2014 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору (а.с. 136).

29.12.2014 року позивач отримала трудову книжку і з нею проведено виплату усіх сум, що належать їй від установи.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині поновлення нароботі, суд першої інстанції виходив з того, що остання була звільнення з займаної посади правомірна та без порушення процедури вивільнення працівників.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи уповноваженою особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією установою з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно п. 2 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути укладено на визначений строк або встановлений за погодженням сторін.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Доводи апелянта щодо необґрунтованої відмови у продовженні трудових відносин з роботодавцем після закінчення строку дії контракту є безпідставними.

Статтею 22 КЗпП України встановлено, що забороняється необгрунтована відмова у прийнятті на роботу. Відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Вимоги щодо віку, рівня освіти, стану здоров'я працівника можуть встановлюватись законодавством України.

Обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів ІІІ і IV рівня акредитації здійснюється на основі конкурсного відбору, який є організаційно-правовою формою забезпечення рівності при прийнятті на роботу.

Порядок проведення такого конкурсу встановлений Положенням про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів ІІІ і IV рівня акредитації, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 24.12.2002 року №744 (надалі - Положення № 744).

Відповідно до п. 2 Положення № 744 конкурс на заміщення вакантної посади оголошується наказом ректора, чому передують службові записки від керівників структурних підрозділів з інформацією про вакантні посади. Оголошення про проведення конкурсу, терміни й умови його проведення публікуються у засобах масової інформації, на сайті університету (інституту).

ПолНТУ ім. Ю. Кондратюка, по закінченні строку дії трудового договору з ОСОБА_2 не ставило питання про конкурсне заміщення вільної посади і відповідно не відмовляло їй в участі у ньому. При цьому, законодавство не закріплює обовязку роботодавця з продовження трудових відносин по закінченні погодженого з працівником строку його дії договору.

Доводи апелянта щодо незаконності наказу № 291-04 від 29.08.2014 року в частині продовження терміну її роботи, виданого на підставі її заяви про погодження терміну її роботи до 27 грудня 2014 року, через відсутність її вільної на те згоди та примус з боку керівництва навчального закладу не ґрунтуються на доказах, які містяться в матеріалах справи.

Всупереч положенням ст. 10 ч.3, ст. 60 ч.1 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо примушування її до підписання заяви про продовження строкового договору.

Допитані у суді першої інстанції свідки, які працювали в університеті, ОСОБА_8, ОСОБА_9 вказували, що працівник відділу кадрової роботи ОСОБА_10 вказував їм на необхідність подання заяв про продовження строку трудових договорів, в протилежному випадку їм не буде виплачена заробітна плата за два тижні у вересні місяці, так як не було наказу про продовження терміну їх роботи.

Показання наведених свідків узгоджуються з поясненнями позивачки, але наведені розяснення провідного фахівця кадрової та правової роботи ПолНТУ ОСОБА_10 щодо необхідності оформлення належним чином трудових правовідносин (продовження строку трудового договору) та наслідків, які можуть настати у разі не видання відповідного наказу, не можуть бути розцінені як психологічний тиск на працівників, у тому числі на ОСОБА_2

Заперечення апелянта щодо ознайомлення з наказом № 291-04 від 29.08.2014 року під особистий підпис саме 11 вересня 2014 року є безпідставними, оскільки вказаний наказ містить відмітку про особисте ознайомлення з ним ОСОБА_2 саме в цей термін. Будь-яких доводів щодо неавтентичності підпису про ознайомлення апелянтом не надано.

Окрім того, зміст вказаного наказу не містить положень, що допускають його неоднозначне тлумачення, а тому колегія суддів, аналізуючи його разом із заявою ОСОБА_2 про погодження терміну її роботи, погоджується з висновком місцевого суду щодо укладення між сторонами строкового трудового договору саме до 27 грудня 2014 року.

Доводи ОСОБА_2 щодо неправомірності скасування рішенням вченої ради архітектурного факультету ПолНТУ від 29.08.2014 року рішення вченої ради факультету від 09.07.2014 року є неспроможними та такими, що не ґрунтуються на нормах права.

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст. 36 ЗУ «Про вищу освіту» вчена рада є колегіальним органом управління вищого навчального закладу, який утворюється строком на пять років, склад якого затверджується наказом керівника вищого навчального закладу протягом пяти робочих днів з дня закінчення повноважень попереднього складу вченої ради.

У вищому навчальному закладі можуть бути утворені вчені ради структурних підрозділів, повноваження яких визначаються вченою радою вищого навчального закладу відповідно до статуту вищого навчального закладу. Вчена рада вищого навчального закладу може делегувати частину своїх повноважень вченим радам структурних підрозділів. Склад відповідних вчених рад формується на засадах, визначених частинами третьою і четвертою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2014 року на засіданні вченої ради архітектурного факультету ПолНТУ відбувся офіційно оголошений конкурс за заміщення вакантних посад науково - педагогічних працівників, на якому було розглянуто кандидатуру ОСОБА_2 на обрання за конкурсом кафедри основ архітектури, яка подала документи на розгляд на посаду асистента на 1 рік.(а.с. 83, 85).

Листом № 01-22/1458 від 31.07.2014 року Державної інспекції навчальних закладів України (далі ДІНЗ України) було зобов'язано ректора ПолНТУ надати пакет документів у зв'язку із проведенням перевірки за зверненням ОСОБА_11 щодо неправомірної, на її думку, відмови в обранні за конкурсом на посаду доцента кафедри дизайну архітектурного середовища університету. (а.с. 90-91).

Листом ДІНЗ України № 01-26/1607 від 28.08.2014 року зазначено, що засідання вченої ради архітектурно факультету від 09.07.2014 року проведено з порушенням вимог п. 8 Положення про обрання та прийняття на роботу науково- педагогічних працівників вищих начальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, затвердженого наказом МОН № 744 від 24.12.2002 року в якому передбачено, що обговорення, голосування щодо кожної кандидатури претендентів на відповідну посаду, а також оголошення висновку кафедри, проводиться в їх присутності. ОСОБА_11 на згаданому засіданні була відсутня за сімейними обставинами. При цьому мало місце обговорення, голосування та прийнятті рішення щодо її кандидатури. З огляду на викладені нормативні вимоги зазначені дії вченої ради архітектурного факультету є нелегітимними (а.с.97-98).

Відповідно до протоколу № 17 засідання вченої ради архітектурного факультету ПолНТУ від 29.08.2014 року рішення вченої ради факультету від 09.07.2014 року визнано нелегітимним та скасовано у зв'язку з порушенням п.8 Положення про обрання та прийняття на роботу науково - педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього та четвертого рівнів акредитації, затвердженого наказом МОН від 24.12.2002 року за № 744. Вирішено, що при нездійсненні конкурсу науково - педагогічним працівникам подати заяви про прийняття на роботу з 01.09.2014 року до обрання за конкурсом (а.с.99-102).

З урахуванням порушення вченою радою архітектурного факультету при винесенні рішення від 09 липня 2014 року вимог п. 8 Положення про обрання та прийняття на роботу науково- педагогічних працівників вищих начальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, затвердженого наказом МОН № 744 від 24.12.2002 року, рішення вченої ради від 29.08.2014 року є правомірним та обґрунтованим.

При цьому п.3.2.7 Положення про архітектурний факультет ПолНТУ ім. Ю. Кондратюка, що закріплює право вченої ради університету на скасування рішень вченої ради факультету, не виключає права останньої на скасування своїх рішень.

Згідно зі Положенням про Державну інспекцію навчальних закладів України, затвердженим Указом Президента України від 08 квітня 2011 року №438, ДІНЗУ є центральним органом виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері освіти шляхом здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, у спосіб визначений цим положенням.

Таким чином, ДІНЗУ правомірно провело перевірку проведення конкурсу в університеті та встановивши наведені порушення вказало на його невідповідність діючому законодавству, що і стало підставою для скасування результатів конкурсу.

Посилання апелянта на неправомірне її звільнення як молодого фахівця не відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22.08.1996 року - випускники вищих навчальних закладів, яким присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою різних освітньо - кваліфікаційних рівнів і які працевлаштовані на підставі направлення на роботу, вважаються молодими фахівцями протягом 3 років з моменту укладення з ними трудового договору із замовником. Час навчання в інтернатурі до цього терміну не зараховується.

Сторонами не заперечується, що після закінчення навчання ОСОБА_2 відповідно до умов договору № 404-АМ/10 від 10.06.2010 року видано направлення на роботу до ПП «ТК Строй», яке одержано нею 23.06.2010 року.

Враховуючи, що перший трудовий договір ОСОБА_2 було укладено не з замовником ПП «ТК Строй», а з ПолНТУ ім. Ю. Кондратюка, то вона не набула статусу молодого фахівця

Доводи ОСОБА_2 щодо безпідставного не нарахування їй надбавок до посадового окладу за наявності 3 річного науково-педагогічного стажу є помилковими, оскільки ґрунтуються на безпідставному ототожненні понять педагогічної роботи та наукової (науково-педагогічної роботи).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 53 ЗУ «Про вищу освіту» науково-педагогічні працівники - це особи, які за основним місцем роботи у вищих навчальних закладах провадять навчальну, методичну, наукову (науково-технічну, мистецьку) та організаційну діяльність.

Педагогічні працівники - це особи, які за основним місцем роботи у вищих навчальних закладах провадять навчальну, методичну та організаційну діяльність.

Наукові працівники - це особи, які за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно здійснюють наукову, науково-технічну або науково-організаційну діяльність та мають відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЗУ «Про освіту» держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам надбавок за вислугу років щомісячно у відсотках до посадового окладу (ставки заробітної плати) залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах: понад 3 роки - 10 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків.

Відповідно до Постанови КМУ від 31 січня 2001 року № 78, якою затверджено порядок виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, здійснюється залежно від стажу педагогічної роботи у таких розмірах понад 3 роки 10 відсотків, понад 10 років 20 відсотків і понад 20 років - 30 відсотків.

До стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років педагогічних та науково-педагогічних працівників (далі - стаж педагогічної роботи) зараховується час роботи на посадах, передбачених переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року N 963, до яких належить поміж інших асистент.

Як підтверджено сторонами по справі, а також вбачається з довідки відділу кадрової та правової роботи ПолНТУ ім. Ю. Кондратюка, стаж роботи ОСОБА_2 становить 1 рік, 2 місяці та 26 днів, що не дає права на отримання відповідної набавки.

Відповідно до Постанвои КМУ від 01 березня 1999 року №309 «Про затвердження Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів» термін навчання в аспірантурі і перебування в докторантурі включається до науково-педагогічного стажу.

Відповідно до ст.22-2 ЗУ «Про наукову та науково-технічну діяльність» до стажу наукової роботи зараховується: час навчання в аспірантурі, ад'юнктурі чи докторантурі за денною (очною) формою навчання випускникам аспірантури, ад'юнктури, докторантури.

Таким чином, час навчання на аспірантурі не входить до стажу педагогічної роботи, який відповідно до Постанови КМУ від 31 січня 2001 року № 78 дає право на відповідну надбавку.

Відповідно до ст.23 ЗУ «Про наукову та науково-технічну діяльність» заробітна плата наукових працівників складається з посадових окладів (ставок), премій, доплати за наукові ступені, вчені звання, надбавки за стаж наукової (науково-педагогічної) роботи та інших надбавок, доплат та винагород за наукову (науково-педагогічну) діяльність, передбачених законодавством.

Статтею 22-1 даного Закону визначається вичерпний перелік посад, які відносяться до категорії наукових та дають право на надбавки за стаж наукової (науково-педагогічної) діяльності відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Порядку виплати надбавки за стаж наукової роботи» від 14 квітня 2004 року №494. До вказаного переліку не відноситься посада асистента, яку обіймала ОСОБА_2

Посилання апелянта на неповний розрахунок, здійснений ПолНТУ ім. Ю. Кондратюка після її звільнення не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з довідки №15-615 від 15 квітня 2015 року, виданою ПолНТУ ім. Ю. Кондратюка та завіреною першим проректором, головним бухгалтером та бухгалтером навчального закладу, розрахунок з ОСОБА_2, в тому числі за невикористану щорічну відпустку, був здійснений своєчасно та у повному обсязі. Будь-яких доказів, які б спростовували дані відомості, апелянтом не надано.

Не взяття до уваги судом першої інстанції обставин звільнення ОСОБА_12 при вирішенні даного спору, на що посилається апелянт, є виправданим та правомірним.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи, що позивачем не ставилася вимога щодо розгляду правомірності звільнення ОСОБА_12, то відомості повязані з цим, не можуть вважатися належними доказами по даній справі.

Інших доводів, які б впливали на висновки суду або вказували на їх помилковість, апелянтом не надано.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: О.Ю. Кузнєцова

Судді: Л.М. Хіль

ОСОБА_13

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: