АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3430/15
Категорія : відшкодування шкоди Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в Черкасова В.В.,

Кокоші В.В.,

при секретарі Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, Державної казначейської служби України на рішення Київського районного суду м.Харкова від 13 березня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, Державної казначейської служби України, 3-тя особа Московський РВ ХМУ МВСУ в Харківській області про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Державної Казначейської служби України , Головного управління ДКСУ в Харківській області, третя особа Московський районний відділ ХМУ ГУМВ України в Харківській області, про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням у кримінальній справі у якості обвинуваченої та обрання у якості запобіжного заходу підписку про невиїзд.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалась на те, що постановою слідчого СВ Московського РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області від 26 квітня 2005 року її безпідставно притягнуто у якості обвинувачуваної за скоєння злочину, що передбачено ч.1 ст. 151 КК України за незаконне поміщення у психіатричну лікарню її родички ОСОБА_4 у жовтні 2002 року, незаконність обрання підписки про невиїзд за межі Харкова.

Зазначивши, що внаслідок неправомірних дій слідчих вона на захист своїх порушених прав зверталась до правоохоронних органів, була обмежена протягом тривалого часу у вільному пересуванні, незаконно була анульовано її реєстрацію за адресою її нерухомого майна, безпідставно оголошувалась у розшук.

Посилаючись на те , що постановою слідчого від 28 грудня 2010 року кримінальну справу закрито за відсутністю в її діях складу злочину , ОСОБА_3 на підставі ч.1 ст.1173, 1176 ЦК України відповідно розрахунку просила суд зобов'язати ДКСУ списати у безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку на її користь 3816726,02 грн. компенсації моральної шкоди.

Представник відповідачів заперечував проти позову з посиланням на його необґрунтованість.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2015 року позов задоволено частково. Зобов'язано ДКСУ списати 100000 грн. у безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди заподіяної незаконними рішеннями та діями органу, що проводив досудове розслідування.

В апеляційних скаргах:

- ОСОБА_3 з посиланням на підставність та доведеність заявлених вимог про визначення нею розміру компенсації моральної шкоди у сумі 3816726,02 грн., порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, рішення районного суду просить скасувати, позов задовольнити у повному обсязі.

- представник ДКСУ, з посиланням на недоведеність позовних вимог ОСОБА_3 належними та допустимими доказами про заподіяння їй моральних страждань у процесі досудового слідства , безпідставність часткового задоволення позову без дотримання норм матеріального і процесуального права, рішення районного суду просить скасувати, у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них колегія відповідно до ст..308 ЦПК України вирішила апеляційні скарги відхилити, рішення районного суду залишити без зміни, виходячи з наступного.

Судом встановлено та не оспорюється по справі те, що постановою старшого слідчого СВ Московського району УМВСУ в Харківській області від 28 грудня 2010 року закрито кримінальну справу відносно ОСОБА_3 порушену постановою від 18 травня 2004 року , у зв'язку з відсутністю в її діях ознак злочину, передбаченого ст. 151 КК України - про поміщення в психіатричний заклад завідомо психічно здорової ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у Харківську психіатричну лікарню № 15.

За таких обставин, задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи на його користь 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди, на підставах положень ст..ст.23, 1167 ч.2 п.2, 1176 ЦК України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду, у відповідності до положень ст..ст.1-4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", з урахуванням глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей та позбавлення її можливостей їх реалізації, у зв'язку з безпідставним порушенням кримінальної справи, перебуванням під підпискою про невиїзд до закриття кримінальної справи понад 68 місяців, суд дійшов підставного та обґрунтованого висновку про відшкодування моральної шкоди у зазначеному розмірі компенсації за рахунок Державного бюджету України.

Доводи апеляційної скарги представника Державної Казначейської служби України про недостатність доказів у заподіянні позивачу моральних страждань, колегія вважає безпідставними та такими, що не спростовують правильності висновків суду, оскільки згідно п.п.5, 4 Положення про Державну казначейську службу України , затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011 на цю службу покладено завдання здійснювати безспірне списання коштів державного бюджету на підставі рішення суду, у випадку незаконного притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про безпідставність притягнення її до кримінальної відповідальності за скоєння злочину , суб'єктом якого вона не може бути за фахом лікаря-стоматолога та те, що судом при визначенні компенсації моральної шкоди у 100000 грн. не враховано втрату нею авторитету у суспільстві, можливості займатися науковою діяльністю, вільно пересуватися як в Україні, так і за її межами, тривалості перебування понад 5 років 8 місяців на підписки про невиїзд із м.Харкова та розумності та справедливості розміру наведеного нею розрахунку компенсації моральної шкоди, колегія вважає такими, що не спростовують правильності висновку суду про часткове задоволення позову.

За правилом ч.3 ст.13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду" відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру зарплати за кожен місяць. Судом з урахуванням мінімальної зарплати на цей рік у розмірі 1218 грн. та мінімального розміру компенсації моральної шкоди у сумі 83433 грн., виходячи із доведеності ступеня та глибини душевних страждань, погіршення та позбавлення можливості реалізації здібностей позивача стягнута компенсація в межах передбачених законодавством та встановлених обставин по справі.

З огляду на викладене, колегія вважає що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав до його зміни або скасування, задоволення апеляційних скарг сторін у справі відсутні.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та представника ДКСУ - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді