У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

4 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою його представником Ношадха Мостафою, на ухвалу апеляційного суду Київської області від 3 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2010 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції та з ОСОБА_4 стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 50 786,48 грн; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 14 травня 2013 року заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2010 року скасовано, справу призначено до розгляду.

Повторним заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2013 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції та з ОСОБА_4 стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 50 786,48 грн; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про перегляд повторного заочного судового рішення.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 7 жовтня 2013 року заява ОСОБА_4 про перегляд повторного заочного рішення залишена без розгляду, оскільки повторне заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідно до ч. 3 ст. 232 ЦПК України.

ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 7 жовтня 2013 року.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 грудня 2013 року ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 7 жовтня 2013 року скасована, заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2014 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення від 22 липня 2013 року залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 3 червня 2014 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2013 року відмовлено на підставі ч. 3 ст. 297, ст. 294 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що апеляційна скарга на заочне рішення подана з порушенням строку на апеляційне оскарження, а відповідач не навів доводів та не надав належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:

1) залишити заяву без задоволення;

2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Частина четверта цієї статті передбачає, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Встановлено, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області про залишення заяви ОСОБА_4 про перегляд зазначеного рішення постановлена 27 березня 2014 року.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, апеляційний суд не врахував вимог ст. 231 ЦПК України та ч. 6 ст. 70 цього Кодексу, не звернув уваги на те, що апеляційна скарга здана на пошту, і при цьому помилково вважав, що апеляційну скаргу подано 9 квітня 2014 року, виходячи з дати реєстрації вхідної кореспонденції судом першої інстанції.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Таким чином, ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а - справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником Ношадха Мостафою, задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 3 червня 2014 року скасувати, справу передати до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін С.О.Карпенко Д.О.Остапчук В.О.Савченко