Провадження № 2/361/473/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Т-Фактор» про стягнення процентів за користування коштами, інфляційних та 3 % річних за прострочення грошового зобов'язання

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із ТОВ «Т-Фактор» безпідставно отримані кошти за період з 13.12.2010 року по 10.12.2014 року у сумі 101735,33 грн., суму інфляційних за період з квітня 2013 року по листопад 2014 року у розмірі 65346,63 грн. та 3 % річних за період з 12.03.2013 року по 10.12.2014 року у сумі 17206,19 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 13.12.2010 року та 31.05.2011 року відповідач отримав від неї грошові кошти у розмірі 328375 грн.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.03.2013 року стягнуто із відповідача на її користь кошти у розмірі 328375 грн. та моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

25 червня 2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців внесено рішення засновників ТОВ «Т-Фактор» щодо припинення юридичної особи у результаті ліквідації. Ліквідатор визнав її вимоги до ТОВ «Т-Фактор» у розмірі 328375 грн. та 3000 грн. моральної шкоди.

Вважає, що відповідач додатково зобов'язаний сплатити йому проценти за користування коштами, інфляційні та 3 % річних за прострочення грошового зобов'язання.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснив, що рішення суду про стягнення грошових коштів до цього часу відповідачем не виконано, тому останній зобов'язаний сплатити на користь позивача 3 % річних у розмірі 17206,19 грн. та інфляційні у розмірі 65346,63 грн.

Крім того, відповідач без достатньої правової підстави користується належними позивачці коштами, тому повинен сплачувати відсотки. У розмірі 101735,33 грн.

Представник відповідача Панченко А.М. позовні вимоги не визнав, пояснив, що з 25.08.2014 року відповідач перебуває у процесі ліквідації, строк пред'явлення вимог закінчився 25.08.2014 року.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 13.12.2010 року між ТОВ «Т-Фактор» та ОСОБА_1 укладено попередній договір, за яким сторони зобов'язалися у майбутньому в строк до кінця ІІІ кварталу 2011 року укласти основний договір купівлі-продажу квартири № 193, що знаходиться у третій секції на 1 поверсі загальною площею 46,25 кв.м, по АДРЕСА_1 на умовах визначених попереднім договором.

На виконання умов вказаного попереднього договору ОСОБА_1 сплатила грошові кошти у розмірі 265000 грн. та 63375 грн., про що свідчать відповідні квитанції /а. с. 9/.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.03.2013 року із ТОВ «Т-Фактор» на користь ОСОБА_1 стягнуто кошти у розмірі 328375 грн. та моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

14.06.2013 року Броварським міськрайонний судом Київської області на підставі вищевказаного рішення видано виконавчий лист про стягнення боргу із ТОВ «Т-Фактор».

19.06.2013 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Броварським міськрайонний судом Київської області про стягнення боргу із ТОВ «Т-Фактор» у розмірі 328375 грн. Для добровільного виконання боржнику надано строк до 25.06.2013 року.

Згідно із витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Т-Фактор» перебуває у процесу припинення за рішенням засновників. Для заявлення кредиторами встановлено строк до 25.08.2014 року. Головою комісії з припинення або ліквідатором визначено Матвієнко А.О.

Листом від 14.10.2014 року голова ліквідаційної комісії ТОВ «Т-Фактор» Матвієнко А.О. підтвердила, що ОСОБА_1 є дійсно кредитором ТОВ «Т-Фактор» у розмірі 331375 грн. станом на 14.10.2014 року. Згідно із реєстрацією всіх вимог при ліквідації ОСОБА_1 за черговістю знаходиться перша у реєстрі погашення боргу.

При розгляді даної справи по суті встановлено, що вищевказане рішення суду до цього часу не виконане, у зв'язку з цим до боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання слід застосувати норми ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язанні сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Визначення грошового зобов'язання закріплено в Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Відповідно до ст. 1 Закону грошове зобов'язання - зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правого договору а на інших підставах , передбачених цивільним законодавством України.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення , в якому боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію ( передати майно,виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор .має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною другою статті встановлено, що зобов'язання виникає з підстав встановлених ст. 11 ЦК України .

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 5 статті визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, тобто ч. 5 ст. 11 ЦК України прямо передбачає можливість виникнення грошового зобов'язання на підставі судового рішення, а відтак і застосування до боржника, що прострочив виконання зобов'язання, негативних наслідків, установлених ч.2 ст. 625 ЦК України.

Строк для добровільного виконання рішення суду визначений до 25.06.2013 року, отже починаючи з 26.06.2013 року виникло прострочення виконання грошового зобов'язання, що становить 522 дні за період з 26.06.2013 року по 17.12.2014 року, тобто по день звернення до суду. 3 % річних становлять суму 17365,66 грн. Інфляційні за вказаний період 86292, 52 грн., які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача, як відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Наведені представником відповідача заперечення щодо ліквідації ТОВ «Т-Фактор» та не можливості здійснення з цих підстав стягнення, не заслуговують на увагу суду, так як на час постановлення судового рішення товариство, як юридична особа не припинило своєї діяльності та не значиться у реєстрі як ліквідоване.

Заявляючи вимогу про сплату процентів за користування коштами, позивач посилається на норми ст. 1214 ЦК України, оскільки вважає, що до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином застосовуються положення вказаної статті.

Так, відповідно до ч.2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 цього Кодексу). Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України визначає випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у даному випадку вказана норма не підлягає застосуванню, посилання позивачки на неї є безпідставними, а вимога щодо стягнення відсотків необґрунтованою.

При зверненні до суду із даним позовом ОСОБА_1 не сплатила судовий збір, тому останній підлягає стягненню із відповідача на користь держави у розмірі 1036,58 грн., тобто пропорційно до задоволеної частини вимог. При цьому враховуючи часткове задоволення вимог із позивачки на користь держави слід також стягнути судовий збір у розмірі пропорційному до відхиленої частини вимог, тобто 806,42 грн. На думку суду, у даному випадку на вимоги, що пред'явлені позивачкою, не розповсюджуються положення ЗУ «Про захист прав споживачів».

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПКУ України, суд -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Т-Фактор» в особі ліквідаційної комісії код 36432448 на користь ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1 інфляційні у розмірі 86292 (вісімдесят шість тисяч двісті дев'яносто дві) грн. 52 коп. та 3 % річних у розмірі 17365 (сімнадцять тисяч триста шістдесят п'ять) грн. 66 коп., всього 103658 (сто три тисячі шістсот п'ятдесят вісім) грн. 18 коп.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Т-Фактор» в особі ліквідаційної комісії код 36432448 на користь держави судовий збір у розмірі 1036 (одна тисяча тридцять шість) грн. 58 коп.

Стягнути із ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1 на користь держави судовий збір не сплачений при подачі позовної заяви у розмірі 806 (вісімсот шість) грн. 42 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н. П. Маценко