АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Буленка О.О., Омельченко Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку; третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку у квартирі за адресою АДРЕСА_1, зобов'язавши третю особу зняти відповідачів з реєстрації, посилаючись на те, що відповідачі зареєстровані у спірній квартирі, але не мешкають в ній. ОСОБА_2 постійно проживає в спірній квартирі, що належить до державного житлового фонду, несе витрати по утриманню житла. ОСОБА_4 (мати позивача) не мешкає в квартирі з часу обміну, ОСОБА_5 (її син) - з 2004 року. Вказує, що ОСОБА_4 є квартиронаймачем, але вона постійно порушує права позивача, з її вини були припиненні послуги ОКП «Полтававодоканал», вона позбавила позивача права на субсидію, відповідачі не бувають в квартирі, не підтримують її стан, тому втратили право користування жилим приміщенням.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку; третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, - відмовлено за необґрунтованістю.

З даним рішенням не погодився позиваач ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу. Вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Вказав, що місцевий суд не взяв до уваги документальні докази, подані ним, а саме акти про непроживання відповідачів та квитанції про сплату ним комунальних послуг.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що згідно довідки КП «ЖЕО «2» від 17.09.2014 р. відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є основним наймачем квартири за адресою АДРЕСА_1. Крім неї, у даній квартирі також зареєстрований з 29.09.1995 року позивач ОСОБА_2, юридичний статус квартири - державна (а.с.74-а).

Вказана довідка не містить даних про реєстрацію у спірній квартирі відповідача ОСОБА_5

Встановлено, що відповідачі у спірній квартирі на даний період не проживають.

Причинами відсутності та неможливості проживання ОСОБА_4 у спірному житлі є неприязні стосунки між нею та сином - позивачем у справі, постійні конфлікти, сварки, які вчиняє позивач, унеможливлюють проживання хворої жінки - інваліда в одній квартирі з сином.

Вказані обставини визнав сам позивач ОСОБА_2, підтвердивши, що між ним та матір»ю існують неприязні відносини, він заперечує право вселення відповідачів та вважає неможливим проживання разом з ними в одній квартирі.

Також позивач вказав, що за його заявою була порушена кримінальна справа відносно брата ОСОБА_5 і той зник у невідомому напрямку.

Факт конфліктних стосунків між сторонами по справі підтверджується також зверненнями з позовними вимогами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до суду про визнання один одного та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житлом, що встановлено місцевим судом в ході дослідження матеріалів справ № 2/554/1371/2013, №2/554/2558/2014.

Також позивач визнав, що ОСОБА_4 здійснювала оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 72-74), а він - періодично, коли була можливість, платив незначні кошти за комунальні послуги.

Акт, наданий позивачем (а.с. 11) та акти (а.с. 8-10), підписані сусідами та ніким не засвідчені, вказують про непроживання відповідачів у квартирі, про відсутність їх речей, але не містять даних про те, з якого часу не проживають відповідачі у спірній квартирі та причини їх непроживання.

Допитані у судовому засідапнн свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 не підтвердили факт непроживання відповідачів у квартирі без поважних причин, суду показали, що відповідач ОСОБА_4 не відмовилася від спірної квартири, періодично проживала в ній, у зв»язку із складними стосунками між нею та позивачем не мала можливості проживати в ній разом з позивачем.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що у своїй сукупності встановлені фактичні обставини по справі переконливо вказують на те, що тривала, понад шість місяців, відсутність відповідача ОСОБА_4 за зареєстрованим місцем її проживання, об'єктивно обумовлена неприязними стосунками з позивачем, викликана неможливістю їхнього спільного проживання, відповідач не втратила інтересу до спірної квартири, т.я. поверталася туди проживати, продовжує зберігати у спірній квартирі власні речі, сплачує за надання житлово-комунальних послуг (а.с.72-74). Враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 була вимушена виїхати зі спірної квартири, у зв'язку з неприязними відносинами, що склалися між нею та позивачем, є підстави вважати, що відповідач не проживає у квартирі з поважних причин. З приводу позовних вимог до відповідача ОСОБА_5, то жодних доказів тих обставин, що цей відповідач вибув на інше постійне місце проживання в інший населений пункт, позивач суду не надав, як і того, що відповідач взагалі зареєстрований у спірній квартирі.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування фактичних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалючи судове рішення, місцевий суд вірно визначився з характером спірних правовідносин та з нормами матеріального права, що їх регулюють.

Згідно ч. 1,2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може

бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, спірна квартира належить до державного житлового фонду, в ній згідно довідки КП «ЖЕО «2» від 17.09.2014 р. значаться зареєстрованими позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4, дані про реєстрацію у квартирі відповідача ОСОБА_5 у матеріалах справи відсутні.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що відповідач ОСОБА_4 не з»являлася у спірній квартирі з часу обміну квартири, а відповідач ОСОБА_5 не проживає в ній з 2004 р., що порушує його прав, як члена квартиронаймача, а саме у позбавленні його права на субсидію, з вини ОСОБА_4 були припиненні послуги ОКП «Полтававодоканал», відповідачі не користуються квартирою, не підтримують її стан.

Проте, згідно листа начальника Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ № 10014 від 03.03.2014 р. на виконанні ВДВС перебували виконавчі провадження: від 28.05.2008 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості 1 924,79 грн.; від 09.12.2010 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості 1 898,36грн.; від 26.10.2011 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості 4 880,61 грн.; про виконання судового наказу від 08.04.2011 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборогованості 1 494,17 грн., які за відповідними постановами на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» були повернуті стягувачу у зв»язку з тим, що боржник не проживає за адресою, яка вказана у виконавчому документі, а саме АДРЕСА_1 (а.с. 66), що підтверджує відсутність самого відповідача за місцем реєстрації у період 2008-2011 р.р. та на відсутність порушення його житлових прав у цей період.

Згідно листа начальника Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради від 18.07.2014 р. оформленням приватизаційних документів на спірну квартиру від імені ОСОБА_4 займалася за дорученням від 24.09.2013 р. ОСОБА_10, свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_4 оформлено 13.12.2013 р. на підставі розпорядження органу приватизації житла управління № 381 від 13.12.2013 р., процедура оформення приватизації вказаної вкартири не завершена, житлові чеки не офрмлені, в управлінні зареєстрована заява ОСОБА_2 про наявність судового спору по даній квартирі (а.с. 62).

Даний лист є підтвердженням того, що відповідач ОСОБА_4 не втратила зв»язок зі спірною квартирою, має намір її приватизувати, але наявність судового спору перешкоджає у реалізації права приватизації.

Як пояснила колегії суддів представник відповідача ОСОБА_4- ОСОБА_3, у відділі приватизації спірна квартира оформлена на 3-х: матір та синів, проте, у зв»язку з судовими спорами свідоцтво про приватизацію не видане.

Згідно актів від 07.01.2012 р., від 07.06.2014 р., від 19.07.2014 р., від 27.09.2014 р., засвідчених начальником КП «ЖЕО №2» Ландар О.М., комісія провела перевірки для встановлення факту проживання особи та користування житловим приміщенням, які ініційовані мешканкою ОСОБА_4, під час яких встановлено, що остання постійно проживає та здійснює нагляд за спірною квартирою, в усіх кімнатах, коридорі, кухні, ванній кімнаті знаходяться її особисті речі, наявні всі ознаки проживання ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 68-71).

Місцевим судом в ході судового розгляду були досліджені та додані до справи для огляду: цивільна справа № 2/554/1371/2013 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про зняття з рнеєстраційного обліку, з якої вбачається, що позов пред»явлено 23.01.2013 р. та за заявою ОСОБА_4 від 18.02.2013 р. залишено без розгляду за ухвалою суду від 18.02.2013 р., в ній маються квитанції на ім»я ОСОБА_4 про сплату комунальних послуг у 2012-2013 р.р. (а.с.6-9), акт від 26.10.2002 р. на відключення водопроводу (а.с. 13), складений у присутності ОСОБА_11, акт перевірки системи теплопостачання від 22.10.2012 р., складений у присутності ОСОБА_11 (а.с. 14), договір про надання послуг теплопостачання від 02.11.2012 р. між ОСОБА_10, що діє за дорученням від імені ОСОБА_4, (а.с. 15-16), договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 12.11.2012 р. між КП «ЖЕО №2» та ОСОБА_4 (а.с. 17), що є доказом того, що ОСОБА_4 не втратила зв»язок з квартирою, та цивільна справа №2/554/2558/2014 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку, з якої вбачається, що позов пред»явлено 02.06.2014 р., який за ухвалою суду від 14.10.2014 р. залишено без розгляду у зв»язку з повторною неявкою позивача у судове засідання.

Згідно листа ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 18.07.2014 р. відомості про належність нерухомого майна на праві власності за ОСОБА_4 у м. Полтаві у даній установі відсутні (а.с. 65).

Згідно листа прокуратури міста Полтаві від 10.10.2014 р. під час перевірки витребувана з державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація щодо наявностиі у ОСОБА_4 прав власності на нерухоме майно та встановлено, що за вказаною особою жодних обтяжень та заборон відчуження об»єктів нерухомого майна не встановлено (а.с. 116).

Вказані листи спростовують доводи позивача про те, що відповідач успадкувала дві квартири. Належних та допустимих доказів в цій частині на підтвердження своїх доводів позивач не надав.

Доводи позивача про те, що місцевий суд не взяв до уваги надані ним на підтвердження акти про непроживання відповідачів, не заслуговують на увагу, оскільки, місцевим судом вони були досліджені у судовому засіданні та дана їм правова оцінка, суд вказав на те, що вони ніким не засвідчені та не містять вказівки про те, з якого часу відповідачі не проживають у спірній квартири та з яких причин.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С у д д і: