Справа № 450/2613/14 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/2330/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Зобов'язано стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання: дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 643 грн. на кожного з дітей щомісячно, починаючи з 18.09.2014 року та до досягнення старшою дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону. Вирішено питання судових витрат.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 у розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення старшою дитиною повноліття. Вважає рішення необґрунтованим та не законним, ухваленим при неповному з'ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд помилково виходив з того, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своїх дітей та в матеріалах справи немає жодного доказу на підтвердження доводів позивача, що лише вона несе витрати на утримання дітей. Також, судом не взято до уваги те, що відповідач проживає за адресою, де проживають та зареєстровані його діти і як батько несе витрати на утримання дітей. Також, при визначенні розміру аліментів суд не врахував та не з'ясував матеріальний стан відповідача. Зазначає, що він на даний час не працює, має нерегулярний мінливий дохід, що в місяць становить в середньому 1400 грн. Також, зазначає, що на утриманні відповідача є непрацездатна мати, яка є похилою людиною та потребує стороннього догляду та матеріального утримання.

В судове засідання відповідач не з'явився, причин неявки не повідомив, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що він належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що інтереси відповідача у судовому засіданні захищав представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, пояснення позивача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення та визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 643 грн. на кожного з дітей щомісячно, починаючи з 18.09.2014 року та до досягнення старшою дитиною повноліття виходив з того, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі у якому у них народилось двоє згаданих дітей. Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, відповідач же ухиляється від утримання своїх дітей. Крім цього, судом враховано прожитковий мінімум для дітей відповідного віку та те, що позивачем не доведено перед судом розмір додаткових витрат.

Колегія суддів вважає, висновки суду такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги - безпідставними.

Так, як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі однак проживають з серпня 2014 року окремо та діти сторін проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Вказаним спростовуються доводи апеляційної скарги про проживання відповідача спільно із дітьми та його участь в їх утриманні. У довідці з місця проживання, на яку посилається відповідач, йдеться лише про факт реєстрації сторін із дітьми у будинку де головою двору є мати відповідача, однак факт проживання окремо сторін та переїзд із вказаного місця позивача у серпні з дітьми, відповідачем та його представником не оспорюється.

Жодних доказів у матеріалах справи про певну участь в утриманні дітей відповідача після початку окремого проживання та до ухвалення рішення - немає, тому не слід вважати обґрунтованими доводи скарги про те відповідач несе певні витрати чого не врахував суд.

Що ж до доводів скарги про неврахування матеріального стану відповідача при ухваленні рішення, то, як стверджує в апеляційній скарзі відповідач та у судовому засіданні підтвердив його представник, відповідач постійного офіційного місця праці немає та його доходи складають нерегулярні, мінливі доходи на даний час біля 1400 грн. на місяць. Позивач ствердила про значно більші доходи відповідача під час їх спільного проживання, а саме біля 10 тис. грн. на місяць, чого представником відповідача не оспорено. Вказане підтверджує вірний висновок суду про необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі зважаючи на мінливість доходів відповідача та у визначеному судом розмірі, можливість сплати аліментів у якому підтверджено фактом сплати усіх місячних платежів аліментів відповідачем після ухвалення рішення у квитанції долученій представником відповідача та підтверджено позивачем.

Решта доводів апеляційної скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують та таку слід відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі половини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину - без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник