Справа № 203/2295/15-ц
Провадження № 2/0203/845/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Лісіцині М.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ПАТ «Дніпрогаз» ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпрогаз», про захист порушених прав

встановив:

17 квітня 2015 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ «Дніпрогаз» в якому просив суд визнати незаконним відключення його квартири від газопостачання та зобовязати підключити її, визнати незаконним та скасувати предявлений відповідачем борг в розмірі 1 325 грн. 27 коп., зобовязати відповідача розраховувати оплату за газопостачання його та його родині (дружині ОСОБА_3 та доньці ОСОБА_4К.) з урахуванням 50% пільги від діючого тарифу, стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що є пенсіонером МВС з 1996 року та користується 50% пільгою на оплату житла та комунальних послуг. Не зважаючи на це, відповідач здійснює нарахування оплати за газопостачання без урахування пільги та за завищеними оцінками, надсилають незаконні вимоги по сплаті боргу. 14 квітня 2015 року відповідач без попередження відключив квартиру позивача від газопостачання. Такі дії спричинили позивачу моральну шкоду, яка полягає у психологічних стражданнях з приводу грубого порушення його конституційних прав та через неможливість нормального існування у своїй квартирі (а.с. а.с. 1 3).

В судовому засіданні позивач подав заяву про залишення без розгляду його вимоги в частині зобовязання відповідача розраховувати оплату за газопостачання йому та його родині (дружині ОСОБА_3 та доньці ОСОБА_4К.) з урахуванням 50% пільги від діючого тарифу (а.с. 98). Ухвалою від 15 травня 2015 року вказані вимоги залишені без розгляду (а.с.102).

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. Вказував, що 10 квітня 2015 року відповідно до заявки № 12 було розміщено оголошення про припинення газопостачання за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Леніна, буд. 14 для проведення планових ремонтних робіт. Про необхідність проведення таких робіт було у встановленому порядку повідомлено голову виконавчого комітету Кіровської районної в місті Дніпропетровську ради та начальника КП ЖГ Кіровського району. 14 квітня 2015 року за заявкою № 6 за результатами обстеження системи газопостачання попередньо було виявлено падіння тиску газу по стояку. Згідно наряду-допуску № 66 від 14 квітня 2015 року на проведення газонебезпечних робіт допущено та отримано наряд на виконання обстеження та виконання робіт. Того ж дня актом № 285 зафіксоване контрольне опресовування внутрішньо будинкового обладнання. Припинення газопостачання в будинок № 14 по вул. Набережній Леніна в місті Дніпропетровську зафіксоване актом № 852 від 14 квітня 2015 року і здійснене шляхом відключення від газопостачання квартир № 2,3,6,7,10,11,14,15 за вказаною адресою, розташованих за одним стояком. Таким чином, припинення газопостачання не повязано з будь-якими заборгованостями позивача, а викликано необхідністю виконання робіт, і стосується не лише позивача, а й мешканців інших квартир цього стояка. Повторне підключення газопостачання є неможливим, оскільки відповідно до «Правил безпеки систем газопостачання України» перед відновленням газопостачання необхідно здійснити обхід усіх квартир та огляд газового обладнання, в той час як позивач та деякі інші мешканці не допускають представників ПАТ «Дніпрогаз» до своїх квартир.

В частині вимог про скасування боргу та зобовязання здійснювати нарахування оплати за газопостачання з урахуванням 50% пільги представник відповідача заперечував у звязку з тим, що ці вимоги вже були предметом судового розгляду та стосовно них відмовлено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року (провадження № 22-ц/490/2990/12). Крім того, нарахування оплати за газопостачання здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства.

Проти задоволення вимог про стягнення моральної шкоди відповідач заперечує з мотивів недоведеності неправомірних дій, що могли б спричинити таку шкоду та її розміру.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін та свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

По справі встановлено та не заперечується сторонами, що позивач є споживачем послуг з газопостачання (особовий рахунок № 860610), що надаються ПАТ «Дніпрогаз» (а.с. 54). Послуги надаються шляхом забезпечення газопостачання в квартиру АДРЕСА_1 де проживає та зареєстрований позивач (а.с. а.с. 2, 24 31)

14 квітня 2015 року ПАТ «Дніпрогаз» припинило газопостачання квартири позивача та інших осіб (квартири № 2,3,6,7,10,11,14,15) з метою ремонту відповідного обладнання, що підтверджується актом № 852 від 14 квітня 2015 року (а.с. 46)

На час ухвалення судом рішення газопостачання відновлено не було, що підтверджується сторонами та допитаними в судовому засіданні свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» від 9 грудня 1999 року № 2246, а саме: у разі встановлення лічильника газу у комунальній квартирі плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до кількості мешканців квартири та займаної ними площі.

Згідно абз. 11 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно абз. 14 цієї ж статті споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Таким чином, позивач є споживачем послуг відповідача, при цьому їх взаємні відносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на: проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з нормативними документами. Допустима тривалість перерв у наданні послуг, їх періодичність встановлюються Кабінетом Міністрів України на підставі стандартів, нормативів, норм, порядків та правил експлуатації, проведення випробувань теплових мереж, поточного і капітального ремонтів, реконструкції об'єктів житлового фонду;ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили. Перерва у наданні комунальних послуг, яка виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, має бути ліквідована у найкоротші терміни, що визначаються нормативними документами. Якщо ліквідація наслідків аварії або дії обставин непереборної сили потребує більше однієї доби, виконавець/виробник спільно з органами місцевого самоврядування здійснює заходи щодо зменшення її негативного впливу на споживачів.

Згідно ч. 4 цієї ж статті у разі застосування перерви в наданні послуг виконавець/виробник зобов'язаний повідомити через засоби масової інформації про таку перерву споживача не пізніш як за 10 днів (за винятком перерви, що виникла внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили). У повідомленні необхідно зазначити причину та строк перерви в наданні відповідних послуг.

Виконавець/виробник зобов'язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-кому-нальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до абз. абз. 2,3 п. 6 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 року № 476 з наступними змінами та доповненнями) газопостачання на обєкт припиняється у разі проведення планово-профілактичного обслуговування та/або капітального ремонту систем газопостачання; ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновних робіт.

Разом з тим, відповідно до п. 9 Правил надання населенню послуг з газопостачання відновлення газопостачання здійснюється газорозподільним підприємством протягом двох робочих днів у містах та п'яти календарних днів у сільській місцевості після усунення порушень, сплати споживачем боргу та відшкодування збитків, завданих його неправомірними діями газопостачальному або газорозподільному підприємству.

В ході судового розгляду не було встановлено, що припинення газопостачання було обумовлене порушеннями Правил надання послуг за газопостачання, або, що ПАТ «Дніпрогаз» було заподіяно збитки, які необхідно відшкодовувати.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував той факт, що припинення газопостачання в будинок № 14 по вул. Набережній Леніна в місті Дніпропетровську обумовлене наявністю (на думку відповідача) боргу. Крім того, суд відзначає, що відключення від постачання газу декількох квартир з мотивів наявності заборгованості у мешканці лише однієї з них, було б порушенням законодавства.

В обґрунтування неможливості відновлення газопостачання у вказаний будинок представник відповідача послався на те, що відповідно до «Правил безпеки систем газопостачання України» перед відновленням газопостачання необхідно здійснити обхід усіх квартир та огляд газового обладнання, в той час як позивач та деякі інші мешканці не допускають представників ПАТ «Дніпрогаз» до своїх квартир.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підтвердження своїх тверджень відповідач подав акти про недопуск для проведення планового технічного обслуговування від 14 квітня 2015 року, 17 квітня 2015 року, 24 квітня 2015 року та від 30 квітня 2015 року (а.с. а.с. 107 110).

Суд відзначає, що вказані акти є односторонніми документами відповідача. При цьому вони стосуються лише особи позивача тому не можуть бути доказами недопуску працівників ПАТ «Дніпрогаз» в інші квартири, про що стверджував представник відповідача в судовому засіданні.

Позивач в засіданні суду підтвердив готовність допустити працівників ПАТ «Дніпргаз» для проведення профілактичного огляду для поновлення постачання газу. Про відсутність перешкод вказали свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 При цьому, надані представником відповідача акти датовані не пізніше 30 квітня 2015 року, жодних доказів неможливості для працівників ПАТ «Дніпрогаз» потрапити до квартири позивача впродовж більш ніж наступного місяця для здійснення профілактичного огляду не надано.

Зважаючи на приписи ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» про безперебійність постачання таких послуг та відсутність обєктивних причин відмови від їх надання на час ухвалення рішення, суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача щодо ухилення від відновлення газопостачання в будинок № 14 по вул. Набережній Леніна в місті Дніпропетровську.

Позивачем заявлено вимоги про визнання незаконним відключення його квартири від газопостачання та зобовязання підключити її.

При вирішенні позовних вимог в цій частині суд відзначає, що згідно п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено здійснення судового захисту шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідач ПАТ «Дніпрогаз» не відноситься до жодного з цих субєктів, тому згідно вимог цивільного законодавства визнання незаконними дій чи бездіяльності вказаного підприємства та його посадових і службових осіб не може бути самостійною вимогою. У разі встановлення неправомірності дій такого субєкта цивільних прав та інтересів може бути здійснений визначеним способом.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, передбаченим законом України. Згідно Закону України «Про виконавче провадження» передбачена можливість ухвалення судового рішення про зобовязання боржника (відповідача) вчинити певні дії.

Вимоги позивача щодо зобовязання відповідача відновити газопостачання в його квартирі вбачаються обґрунтованими, є законним способом захисту прав позивача, у звязку з чим в цій частині позов підлягає задоволенню.

В ході розгляду справи було встановлено, що припинення газопостачання позивача було здійснене шляхом відключення від газу усього стояка в будинку № 14 по вул. Набережній Леніна в місті Дніпропетровську, що включає в себе квартири № 2,3,6,7,10,11,14,15, що підтверджується актом № 852 від 14 квітня 2015 року (а.с. 46).

Суд вважає, що для захисту права позивача не має істотного значення, було припинено газопостачання шляхом відключення особисто його квартири, чи шляхом припинення подачі газу на весь стояк (декілька квартир), оскільки вирішальним є сам факт відсутності постачання газу.

Відповідачем не надано доказів того, що припинення газопостачання обумовлене порушеннями чи технологічною неможливістю постачання газу в будь-яку з квартир (№ 2,3,6,7,10,11,14,15) вказаного вище стояка, а лише робились посилання на неможливість потрапити в квартиру позивача, та й та була доведена лише за станом на 30 квітня 2015 року (а.с. а.с. 107 110)

Таким чином, враховуючи відсутність перешкод щодо поновлення газопостачання в квартири № 2,3,6,7,10,11,14,15 в будинку 14 по вул. Набережній Леніна, суд вважає за необхідне визначити точний спосіб захисту цивільних прав позивача: зобовязання ПАТ «Дніпрогаз» відновити газопостачання квартири позивача ОСОБА_7 № 10 в будинку 14 по вул. Набережній Леніна в місті Дніпропетровську, шляхом відновлення газопостачання в будинок 14 (квартир 2,3,6,7,10,11,14,15) по вулиці Набережній Леніна в місті Дніпропетровську.

Таке рішення не може розглядатись як вихід за межі позовних вимог, оскільки позивачем заявлені вимоги про поновлення газопостачання в його квартиру, а з урахуванням обставин справи, встановлених в судовому засіданні, конкретним способом реалізації цієї вимоги є постачання газу на весь стояк (квартир № 2,3,6,7,10,11,14,15) вказаного будинку.

Вирішуючи питання про визнання незаконним та скасування боргу в сумі 1 325 грн. 27 коп., суд виходить за наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, скасування боргу не передбачене серед способів захисту цивільних прав та інтересів. В судовому засіданні не було встановлено факту наявності договору між сторонами, який б передбачав захист цивільних прав та інтересів способом «скасування боргу в судовому порядку»

Суд відзначає, що питання про наявність або відсутність боргу позивача перед відповідачем може бути вирішене за наявності відповідних вимог з боку субєкта, який вважає, що він має право вимагати погашення такого боргу.

На цей час, подібні вимоги ПАТ «Дніпрогаз» до позивача до суду не предявляло, відключення газопостачання будинку № 14 по вул. Набережній Леніна в місті Дніпропетровську не повязане з наявністю, на думку відповідача, заборгованості у позивача, що підтвердив представник відповідача в судовому засіданні.

За таких умов, звернення позивача до суду щодо оспорення боргу є передчасним, факт порушення його прав в цій частині не доведений, а обраний спосіб захисту не відповідає вимогам ЦПК, у звязку з чим у відповідній частині позову слід відмовити.

У разі виникнення спору щодо стягнення боргу чи відключення від газопостачання у звязку з наявністю боргу (на думку відповідного субєкта) спір може бути вирішений у загальному порядку згідно з нормами ЦПК України.

До подібних висновків прийшла колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у своєму рішенні від 17 липня 2012 року (а.с. 57) по спору між тими ж сторонами і за тим же предметом.

Водночас, суд не погоджується з доводами представника відповідача, що вказане рішення є перешкодою для розгляду Кіровським районним судом міста Дніпропетровська аналогічних вимог позивача.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 122, п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України у відкритті провадження за позовною заявою має бути відмовлено, а якщо провадження було відкрито воно підлягає закриттю, якщо є рішення суду між тими ж сторонами, про той самий предмет, і з тих самих підстав.

Як вбачається з рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року (провадження № 22-ц/490/2990/12) та матеріалів цивільної справи № 203/2295/15-ц позовні вимоги у них предявлені одним і тим самим позивачем, до того ж самого відповідача та стосуються одного і того ж предмету позову скасування боргу позивача перед відповідачем. Разом з тим, підстави позовних вимог у цих справах різні: наявність чи відсутність заборгованості за газопостачання в різні часові періоди.

У звязку з викладеним суд вважає за необхідне розглянути такі вимоги та відмовити у їх задоволенні по суті.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України серед способів захисту цивільних прав визначено відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, а також може відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана, з розміром цього відшкодування.

Суд вважає доведеним факт заподіяння моральної шкоди у звязку з тим, що через дії відповідача позивач був позбавлений можливості використовувати газопостачання для особистих потреб, що ускладнило його нормальне існування у своїй квартирі. Факт заподіяння душевних страждань через порушення конституційних прав позивача суд вважає недоведеним, оскільки в ході розгляду справи не було встановлено порушення конституційних прав позивача.

Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, зважаючи на вимоги розумності і справедливості суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 500, 00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Як зазначено в абз 1 п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Згідно п. 36 цієї ж Постанови вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Таким чином, у звязку з повним задоволенням самостійної позовної вимоги немайнового характеру (зобовязання відновити газопостачання) та частковим задоволенням вимоги немайнового характеру про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за вимогою про зобовязання відновити газопостачання в повному обсязі, що становить 243 грн. 60 коп., а за вимогою про стягнення моральної шкоди в половинному розмірі, що становить 121 грн. 80 коп., а разом 365 грн. 40 коп.

Керуючись абз. абз. 2,3 п. 6 п.9 Правил надання населенню послуг з газопостачання, абз 1 п. 13 п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», абз. абз. 11, 14 ст.1, ст.16, п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.16, 23 ЦК України, ст.ст.10-12,58-61,88,212-215,367 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» задовольнити частково.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз», розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Володарського, 5, ідентифікаційний код 20262860, відновити газопостачання квартири позивача ОСОБА_7 № 10 в будинку 14 по вул. Набережній Леніна в місті Дніпропетровську, шляхом відновлення газопостачання в будинок 14 (квартири 2,3,6,7,10,11,14,15) по вулиці Набережній Леніна в місті Дніпропетровську.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз», розташованого за адресою: м. Дні-пропетровськ, вул. Володарського, 5, ідентифікаційний код 20262860, на користь позивача ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на відшкодування моральної шкоди 500 (пятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз», розташованого за адресою: м. Дні-пропетровськ, вул. Володарського, 5, ідентифікаційний код 20262860 на користь держави судовий збір в сумі 365 (триста шістдесят пять) грн. 40 коп.

В решті позову відмовити

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 223 ЦПК України, і може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його постановлення. У разі якщо рішення було постановлено за відсутності особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 10.06.2015 р.

Суддя С.В. Єдаменко