Справа №2-5217/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 липня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» банківський вклад, інфляційні витрати та 3% річних за договором-заявою №300937/7447/3-14 про банківський строковий вклад від 28.11.2014 року в розмірі 53951,70 грн., в тому числі: основна сума вкладу 41500,00 грн., інфляційні витрати за весь час прострочення виконання зобов'язання з березня 2015 року по травень 2015 року - 12076,50 грн., 3% річних за період з 29.02.2012 року по 19.06.2015 року в сумі 375,20 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.11.2014 року між ним та відповідачем був укладений договір-заява №300937/74447/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на три місяці в національній валюті, відповідно до умов якого позивач вніс банківський вклад на рахунок банку в сумі 41500,00 грн. на строк з 28.11.2014 року по 28.02.2015 року, зі сплатою відсотків 25% річних.

По закінченню терміну зберігання внеску позивач звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогою про повернення суми вкладу із нарахованими відсотками по ньому.

Однак вказана вимога була залишена відповідачем без уваги, сума банківського вкладу позивачу не повернута.

Вважає, що відповідач порушив свої зобов'язання за договором-заявою №300937/7447/3-14 про банківський строковий вклад від 28.11.2014 року, у зв'язку з чим просив позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Судом встановлено, що 28.11.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір-заява №300937/74447/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на три місяці в національній валюті, відповідно до умов якого позивач вніс банківський вклад на рахунок банку в сумі 41500,00 грн. на строк з 28.11.2014 року по 28.02.2015 року, зі сплатою відсотків 25% річних.

Вищевказане підтверджується меморіальним ордером №198877624 від 28.11.2014 року.

Згідно п. 5 договору, після закінчення строку, визначеного п. 1 договору, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» зобов'язався повернути ОСОБА_1 суму банківського вкладу із нарахованими відсотками по ньому.

По закінченню терміну банківського вкладу, позивач звернувся з вимогою до відповідача в якій просив видати йому грошові кошти із нарахованими відсотками, які зберігаються на його рахунку.

Однак, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» залишив вказану вимогу без уваги та банківський вклад ОСОБА_1 повернутий не був.

Позивач просив стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» банківський вклад за договором-заявою №300937/7447/3-14 про банківський строковий вклад від 28.11.2014 року в сумі 41500,00 грн., інфляційні витрати за весь час прострочення виконання зобов'язання з березня 2015 року по травень 2015 року - 12076,50 грн., 3% річних за період з 29.02.2012 року по 19.06.2015 року в сумі 375,20 грн., на що слід зазначити наступне.

Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з приводу укладеного договору банківського рахунку є цивільно-правовими за своїм змістом.

Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи те, що 28.11.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений договір-заява №300937/7447/3-14 про банківський строковий вклад, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

При вчиненні будь-якого з порушень перелічених в ст. 1073 ЦК України, банк має негайно (в день виявлення порушення) після виявлення порушення відповідно зарахувати суму на рахунок клієнта або перерахувати грошові кошти з його рахунка належному отримувачу. Якщо при цьому відбулось прострочення банком операцій за рахунком, у клієнта є підстави вимагати відповідно до ст. 625 ЦК України слати процентів, та згідно ст. 623 ЦК України відшкодування завданих збитків, якщо інше не встановлено законом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови договору-заяви №300937/7447/3-14 про банківський строковий вклад від 28.11.2014 року, а тому грошові кошти, які знаходяться на проточному рахунку позивача в сумі 41500,00 грн., з урахуванням індексу інфляції в сумі 12076,50 грн., та 3% річних в сумі 375,20 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави 539,52 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст.3, 15, 16, 626, 629, 1058, 1060, 1061 ЦК України, ст.ст. 10, 27, 28, 29, 30, 57-60, 84, 88, 169, 197, 209, 212-214, 218, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», , місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Артема, 60 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти за договором-заявою №300937/7447/3-14 про банківський строковий вклад від 28.11.2014 року в сумі 41500,00 грн., з урахуванням індексу інфляції в сумі 12076,50 грн. та 3% річних в сумі 375,20 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», , місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Артема, 60 на користь держави судовий збір в сумі 539,52 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя