Справа № 128/284/15-ц Провадження № 22-ц/772/1980/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 30Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Вавшко В.С., Жданкін В.В.,

при секретарі: Агеєва Г.В.

з участю: апелянта ОСОБА_2

представника ДМС України ОСОБА_3

третя особа ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25.05.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, Вінницької міської ради, Вінницького міського суду Вінницької області, третя особа ОСОБА_4 про відміну незаконного рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 26.03.2007 року та відшкодування шкодиз , спричиненої рішенням, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органом влади АР Крим чи органом місцевого самоврядування, -

ВСТАНОВИЛА:

19.01.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду в сумі 1 000000 грн. та матеріальні збитки у звязку з упущеною вигодою в сумі 584 000 грн, а також просив зобов»язати Вінницький міський суд ухвалити рішення, яким спростувати недостовірну інформацію викладену в рішенні цього ж суду від 26.03.2007 року у справі № 2113/07.

В ході розгляду справи позивач неодноразово уточняв свої позовні вимоги та в кінцевому їх варіанті просив суд: 1. відмінити незаконне рішення районного суду Вінницької області від 26.03.2007 року № 2-113/07 в частині виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 м. Вінниці.2. стягнути з Державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду в сумі 1 000 000 грн., 3. стягнути з Державної казначейської служби України матеріальні збитки, що виразились у вигляді упущеної вигоди в сумі 584 000 грн.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25.05.2015 року у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким його позовні вимоги про стягнення з Державної казначейської служби України моральної та матеріальної шкоди задовольнити, посилаючись на те, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом по справі встановлені наступні факти.

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.09.2012 року постанову ДІМ СДІМ Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5 від 20.07.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи по заяві ОСОБА_2, скасовано. Постановлено направити матеріали начальнику 2-го відділу ВМВ УМВС України у Вінницькій області для організації додаткової перевірки заяви ОСОБА_2 В мотивувальній частині постанови суд вказав, що в ході додаткової перевірки необхідно надати оцінку тому факту, що ОСОБА_4 набув права власності на відомчу квартиру, що мала статус гуртожитку АО «Інфракон» і був в ній зареєстрований вже після звільнення з зазначеного підприємства і виходу на пенсію 21.03.1995 року, що суперечило положенням ст.127 ЖК Української РСР. /а.с.15/

Колегія судів відхиляє твердження апелянта про те, що факт протиправної, незаконної реєстрації ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_2 доведений та встановлений вищезазначеною постановою суду та не потребує додаткового доведення в суді з наступних підстав.

Згідно п. 3 ст.61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили.

Згідно п.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи, що ухвала апеляційного суду від 10.09.2012 року та постанова Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.09.2012 року були прийняті судами в порядку кримінального провадження, вироку суду не надано колегія суддів приходить висновку, що дані судові рішення з огляду на вимоги ст. 61 ЦПК України не є підставами звільнення від доказування того факту, що реєстрація ОСОБА_4 була проведена з порушенням норм закону.

Посилання апелянта на ту обставину, що рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 26.03.2007 року, яким позов ОСОБА_4 до МКП ЖЕК № 4 , ОСОБА_2, та інших про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням та виселення, встановлення порядку користування жилим приміщенням задоволено частково та виселено ОСОБА_2 з кімнати № 101 по вул. Фрунзе, 56 м. Вінниці без надання іншого житла, а в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, виселення, визнання за ним права на приватизацію та укладення договору найму житлового приміщення відмовлено є незаконним та не обгрунтованим, винесеним з порушенням Конституції і законодавства України, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на положення ч.5 ст.124 Конституції України, відповідно до яких, судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному та касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, у межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Згідно п.5 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді(суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Доказів наявності вини в діях судді, а також факт самої незаконності рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 26.03.2007 року позивачем не доведено.

Згідно п.2ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода).

Позивач не довів в ході судового розгляду факт порушення відповідачами його цивільних прав.

Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з Державної казначейської служби на користь позивача моральної та матеріальної шкоди, оскільки в ході розгляду справи ОСОБА_2 не надано жодних належних та допустимих доказів, наявності щодо нього незаконних рішень, а також, що незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів державної влади йому завдано таку шкоду чи порушено його цивільні права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а відтак не дають підстав для висновку про незаконність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25.05.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, Вінницької міської ради, Вінницького міського суду Вінницької області, третя особа ОСОБА_4 про відміну незаконного рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 26.03.2007 року та відшкодування шкоди , спричиненої рішенням, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органом влади АР Крим чи органом місцевого самоврядування залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.О. Голота

Судді: В.С. Вавшко

ОСОБА_6

/ПІДПИСИ/

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ: