_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/389/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

18.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 суму основного боргу у розмірі 91 000 гривень, три відсотка річних у розмірі 501, 12 грн., пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ 4 422, 85 гривень, втрати від інфляції 3 954, 50 гривень на користь ОСОБА_1, а також стягнути з відповідача 998, 78 гривень сплаченого судового збору.

Свої вимоги мотивував тим, що 14.04.2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики. За умовами вказаного договору відповідач отримав грошові кошти у сумі 91 000 гривень зі строком повернення 09 жовтня 2014 року, про що надав розписку.

Позивач вказує на те, що відповідно до умов договору позики, а також наданої розписки, строк виконання грошового зобов'язання з боку відповідача настав, однак відповідач після настання зазначеної дати не повернув йому грошові кошти, чим порушив умови договору позики. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Позивач в судове засідання не з`явився, 12.02.2015 року надав заяву, в якій просив провести слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій проти задоволення позову заперечував та просив розглянути справу без нього.

Розглянувши поданий позов, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про те, що поданий позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 14 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір позики, згідно якого ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 91 000 гривень, зі строком повернення 09 жовтня 2014 року.

На підтвердження укладення даного договору відповідачем того ж дня 14.04.2014 року була написана розписка. Строк дії зазначеного договору позики вже закінчився, ОСОБА_2 борг визнає, обіцяє його погасити, однак, до теперішнього часу грошові кошти не повернув, посилаючись на особисті майнові труднощі.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позичальник має право на одержання від боржника суми боргу, з урахуванням одержання відсотків, встановлених договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їхній розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Однак, на підтвердження зобов'язань відповідача позивачем оригінал розписки до суду наданий не був, що унеможливлює задоволення позову та стягнення грошових коштів.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене свідчить про те, що позивач не позбавлений можливості повторно звернутись до суду з даним позовом та надати оригінал боргового документу.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209, 212-215, 223, ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 533, 536, 611, 625, 1046, 1049, 1212,1214 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його винесення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.