Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/379/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Гарбуз О. А.
Доповідач Черненко В. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.02.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів: Кодрул М.А., Чорнобривець О.С.

за участю секретаря: Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Центр-Кредит» на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24.11.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки "Центр-Кредит" та ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим ,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася у суд з позовом до Кредитної спілки "Центр-Кредит" та ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.09.2011 року між КС «Центр-Кредит» та членом Кредитної спілки ОСОБА_3 був укладений споживчий договір № 352, відповідно до якого Кредитна спілка надала позивальнику кредитні кошти в розмірі 26400 грн. на термін користування 12 місяців для ведення особистого господарства.

16.09.2011 року на забезпечення даного договору між ОСОБА_2 та Кредитною спілкою "Центр-Кредит" був укладений договір поруки.

Позивач зазначив, що 17.11.2011 року засіданням кредитного комітету КС «Центр-Кредит» було вирішено визнати кредит №352 від 16.09.2011 року, кредитом з підвищеним ризиком з підвищенням процентної ставки за користування кредитом до розміру 120% річних.

Про зазначене рішення її, як поручителя не повідомляли, письмової згоди на зміну умов договору з цього приводу нею не надавалось.

Позивач зазначив, що такі дії кредитора збільшили її цивільну відповідальність, грубо порушили її права передбачені договором поруки. Посилаючись на п.п. 4.3,5.4 договору поруки, статтю 559 ч.1 ЦК України позивач просила суд визнати договір поруки від 16.09.2011 року недійсним.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24.11.2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення , ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 215 ЦПК України в рішенні суду повинно бути зазначено на підставі яких доказів та з яких мотивів суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього кодексу.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних, як свідків , показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експерта.

Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є визнання договору поруки припиненим.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що 16.09.2011 р. між КС «Центр-Кредит» та ОСОБА_3, укладено кредитний договір № 352, згідно якого ОСОБА_3 отримав на умовах споживчого кредиту кошти в сумі 26 400 грн. строком до 16.09.2012 року зі сплатою 48% річних, Дана обставина підтверджується рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11.02.2014 року.

З метою забезпечення кредитного договору між КС «Центр-Кредит» та позивачем укладено договір поруки від 16.09.2011 р., згідно якого позивач зобов'язався відповідати солідарно із поручителем перед кредитором за виконання останнім своїх обов'язків щодо своєчасного виконання умов договору.

Суд першої інстанції встановив , що згідно протоколу засідання кредитного комітету КС «Центр-Кредит» від 17.11.2011 р., кредит, наданий за договором № 362 від 16.09.2011 р., визнано кредитом з підвищеним ризиком і встановлено процентну ставку по ньому в розмірі 120% річних з 17.11.2011р.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно п.4.3 договору поруки, поручитель не відповідає перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань, якщо до основного договору були внесені зміни без письмової згоди Поручителя. Відповідно до п.5.4 договору поруки кредитор не має права змінювати умови основного договору без згоди поручителя.

Суд першої інстанції зазначив, що згідно ст.559 ч.1 ЦК України, порука припиняється в разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у зв'язку з чим суд погоджується із твердженнями позивача про те, що внаслідок зміни відсоткової ставки по кредитному договору обсяг її відповідальності збільшився внаслідок збільшення розміру процентної ставки з 48% до 120% річних, та приходить до висновку, що підставою для припинення поруки є сукупність двох умов, а саме внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок змін.

Суд першої інстанції зазначив, що в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі за № 152 цс 13, суд висловив правову позицію яка є обов'язковою для суддів.

Суд першої інстанції зазначив, що не бере до уваги посилання відповідача на наявність судового рішення, яким з позивача як поручителя солідарно з основним боржником стягнуто суму заборгованості по основному договору, так як позивач не брала участі в розгляді справи, цим рішенням не вирішувався спір про припинення договору поруки, судове рішення на час розгляду справи не виконано, позивач оскаржує дійсність договору поруки, а тому наявність такого судового рішення не є перешкодою для вирішення судом позову про припинення спірного договору поруки.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, всупереч положенням ч.1 ст.559 ЦК України, здійснено зміну умов основного кредитного договору не отримавши при цьому письмової згоди на це від поручителя, й внаслідок такої зміни умов основного договору збільшено обсяг відповідальності поручителя,відповідно зазначені обставини є підставою для припинення договору поруки.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можливо оскільки суд першої інстанції в порушення норм процесуального права не встановив дійсні обставини по справі і як наслідок дійшов хибного висновку визнавши договір поруки припиненим.

Суд першої інстанції дійшов висновку , що підставами для задоволення позовних вимог є та обставина , що без згоди поручителя було внесено зміни в кредитний договір на забезпечення якого було укладено договір поруки. Однак такі висновки суду не ґрунтуються на належних доказах.

З матеріалів справи вбачається, що 22.11.2012 року КС «Центр-Кредит» звернулась у суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2,ОСОБА_5,ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення солідарно на користь кредитної спілки заборгованості по кредитному договору №362 від 16.09.2011 року.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22.04.2013 року позов задоволено в повному обсязі.

ОСОБА_3 не погоджуючись з даним рішенням подав апеляційну скаргу на зазначене рішення в якій просив скасувати рішення та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те , що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи , зокрема у частині збільшення розміру відсотків за користування кредитом з 48% до 120% річних .

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11.02.2014 року , рішення Новоукраїнського суду Кіровоградської області від 22.04.2013 року змінено в частині розміру стягнутої заборгованості та в частині розподілу судових витрат. З ОСОБА_3 , ОСОБА_2,ОСОБА_5,ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь КС «Центр-кредит» стягнуто заборгованість по кредитним зобов'язанням виходячи із ставки за користування кредитом у розмірі 48% , а не 120% як наполягав позивач.

Змінюючи рішення районного суду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно п.3.7 кредитного договору у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково протягом 60 днів, за рішенням кредитного комітету кредитодавця цей кредит може визнатися кредитом із підвищеним ризиком . Згідно п. 3.8 договору протягом строку визначення кредиту з підвищеним ризиком , процентна ставка встановлюється у розмірі 120 % річних від суми залишку кредиту.

Суд апеляційної інстанції виходячи із встановлених обставин дійшов висновку, що станом на 16.11.2011 року простроченої заборгованості у відповідача не було , а тому і підстави визнавати зазначений кредит з підвищеним ризиком та встановлювати плату за користування кредитом у розмірі 120% були відсутні.

Таким чином вбачається, що рішення апеляційного суду Кіровоградської області від11.02.2014 року встановлено , що підстави для підвищення процентної ставка за користування кредитом були відсутні і розрахунок заборгованості проводився виходячи із процентної ставки за користування кредитом у розмірі 48%, що ніяким чином не порушувались права ні ОСОБА_3 ні ОСОБА_2

В подальшому, кредитною спілкою рішень про збільшення процентної ставки , відповідно до п.3.7,3.8 основного договору не приймалось

Суд першої інстанції в порушення частини 3 статті 61 ЦПК України зазначені обставин не прийняв до уваги при ухвалені рішення , а вказав що рішення апеляційного суду Кіровоградської області від11.02.2014 року та рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 22.04.2013 року не мають відношення до даної справи, а тому не приймаються до уваги.

Крім того неможна визнати доводи позивача обґрунтованим і в частині внесення змін в кредитний договір без згоди поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п.1.1. договору поруки від 16.09.2011 року поручитель зобов'язується солідарно відповідати, перед кредитором за виконання всіх зобов'язань , що виникли з кредитного договору №352 від 18.09.2011 року укладеного між КС «Центр-кредит» та ОСОБА_3

Пунктами 3.7, 3.8 кредитного договору визначено умови визнання кредитного договору кредитом із підвищеним ризиком і збільшення процентної ставки до розміру 120 % річних від суми залишку кредиту.

Встановлене свідчить, що умови збільшення процентної ставки у випадку неналежного викання договору визначені у самому кредитному договорі,відповідно зміни у договір не вносились , а кредитним комітетом кредитної спілки, відповідно до пунктів 3.7, 3.8 кредитного договору, тільки приймалось рішення про визнання кредиту, кредитом з підвищеним ризиком і відповідно вирішувалось питання про підвищення процентної ставки до 120 % річних.

З матеріалів справи вбачається, що позивач , як поручитель з умовами кредитного договору була ознайомлена, що підтверджується договором поруки.

Позовних вимог про визнання договору поруки недійсним , у зв'язку з порушенням його укладення позивачем не ставилось.

Приймаючи до уваги встановлені обставини колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Кредитної спілки "Центр-Кредит" та ОСОБА_3 про визнання договору поруки укладеного між Кредитною спілкою "Центр-Кредит" та ОСОБА_2 16.09.2011 року на забезпечення Кредитного договору №352 укладеного16.09.2011 року між Кредитною спілкою "Центр-Кредит" та ОСОБА_3 припиненим - відмовити у зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог.

Встановлені обставини є підставою, відповідно до ст.309 ЦПК України, для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Центр-Кредит» - задовольнити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24.11.2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Кредитної спілки "Центр-Кредит" та ОСОБА_3 про визнання договору поруки, укладеного між Кредитною спілкою "Центр-Кредит" та ОСОБА_2 16.09.2011 року на забезпечення Кредитного договору № 352 укладеного 16.09. 2011 року між Кредитною спілкою "Центр-Кредит" та ОСОБА_3 припиненим - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: