Провадження №2/686/4083/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Конопко А.П.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Новоушицьке АТП 16843» до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулося приватне акціонерне товариство «Новоушицьке АТП 16843» з вказаним позовом в якому зазначено, що 25 травня 2008 року ОСОБА_3 був призначений на посаду голови правління ПАТ «Новоушицьке АТП 16843» та працював на даній посаді до 07 квітня 2014 року. До кола посадових обовязків ОСОБА_3, як голови правління товариства, входило зокрема розпоряджатися коштами та майном товариства, наймати та звільняти працівників товариства, вживати заходи заохочення та накладати стягнення відповідно до чинного законодавства України, Статуту та внутрішніх документів товариства. На вказаному підприємстві на посаді фельдшера медпункту працювала ОСОБА_4, яка була звільнена 30 листопада 2012 року. При звільненні, ОСОБА_4 не було нараховано та виплачено компенсацію за невикористані відпустки в сумі 3 175,21 гривень. У звязку з невиплатою вказаної компенсації та затримкою розрахунку при звільненні за рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 16.04.2015 року з підприємства були стягнуті 11 491, 29 гривень (середній заробіток за весь час затримки з розрахунку) та 300 гривень витрат на правову допомогу. Зазначено, що невиплата ОСОБА_4 компенсації за невикористані відпустки при її звільненні була наслідком неналежного виконання ОСОБА_3 своїх посадових обовязків як голови правління товариства, оскільки він був зобовязаний провести повний розрахунок з звільненим працівником та підприємство мало таку фінансову можливість. За таких обставин, посилаючись на п.9 ч.1 ст.134 КЗпП України, просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства понесені ним витрати по сплаті ОСОБА_4 середнього заробітку за час затримки із розрахунку при звільненні у сумі 11 719,29 гривень та судові витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що невиплата ОСОБА_4 при її звільненні компенсації за невикористані відпустки було обумовлено відсутністю коштів у товаристві, а отже відбулося не з вини ОСОБА_3 На момент звільнення ОСОБА_4 на товаристві існувала заборгованість із виплати заробітної плати. За таких обставин вважав безпідставними посилання позивача на наявність вини ОСОБА_3 у не проведенні повного розрахунку з звільненим працівником. Також зазначив, що будь-якої матеріальної шкоди підприємству ОСОБА_3 спричинено не було.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини.

Встановлено, що згідно рішення зборів акціонерів від 24.05.2009 року, протокол №11, головою правління ВАТ «Новоушицьке АТП-16843» обраний ОСОБА_3, який приступив до виконання своїх обовязків з 25.05.2009 року. Вказане підтверджено наказом №4 від 25.05.2009 року.

Відповідно до положень п.7.22 Статуту товариства роботою правління товариства керує голова,який має право зокрема наймати та звільняти працівників Товариства, вживати до них заходи заохочення та накладення стягнення відповідно до чинного законодавства України, Статуту та внутрішніх документів Товариства; здійснювати інші функції які необхідно для забезпечення нормальної роботи Т товариства, згідно з чинним законодавством та внутрішніми документами Товариства.

Відповідно до наказу №10 від 07 квітня 2014 року ОСОБА_3 був звільнений з займаної посади.

Також встановлено, що рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області (справа №680/102/15-ц) позов ОСОБА_4 був задоволений: стягнуто з ПрАТ «Новоушицьке АТП-16843» на користь ОСОБА_4 752 грн.52 коп. компенсації за втрати частини заробітної плати та 300 гривень витрат на правову допомогу. В решті у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 16 квітня 2015 року вказане рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов був задоволений: стягнуто з ПрАТ «Новоушицьке АТП-16843» на користь ОСОБА_4 11 419,29 гривень середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. В решті рішення суду залишено без змін.

Вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_4 працювала в ПрАТ «Новоушицьке АТП-16843» звідки була звільнена 30.11.2012 року. При її звільненні їй не була виплачена компенсація за невикористану відпустку за період з 2002 по 2008 роки та за 2010 рік у сумі 3175,21 гривень, яка була стягнута за рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 22.12.2014 року.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 16.04.2015 року було виконано ПрАТ «Новоушицьке АТП-16843» та ОСОБА_4 виплачені стягнуті на її користь кошти у сумі 11 419,29 гривень, що підтверджено видатковим касовим ордером від 19.05.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.47 КзпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно з ч. 1 ст. 117 цього ж Кодексу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

За таких обставин та враховуючи, що оскільки при звільненні ОСОБА_4 з нею не було проведено остаточного розрахунку з вини уповноваженого органу, внаслідок чого заборгованість по сплаті компенсації за невикористані відпустки та середній заробіток за несвоєчасне проведення розрахунку були стягнуті з ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843» на користь останньої, відповідач, як керівник товариства, на якого покладений обовязок за проведення повного розрахунку при звільненні осіб, має нести повну відповідальність перед позивачем за завдані з його вини збитки підприємству.

При цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що повний розрахунок з ОСОБА_4 не був проведений внаслідок відсутності коштів на підприємстві, що підтверджено фінансовим звітом за відповідний період, оскільки за приписами ст.ст. 116, 117 КЗпП України вказане не звільняє роботодавця або уповноважених ним осіб від відповідальності за своєчасне проведення такого розрахунку.

Разом з цим відповідно до ст. 137 КЗпП України, суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою.

За спірний період перед ПрАТ «Новоушицьке АТП 16843» заборгованість державного та місцевих бюджетів перед підприємством відсутня, що було визнано та не заперечувалося сторонами у справі.

Також судом було встановлено, що ОСОБА_3 займав посаду голови правління товариства за період з 25.05.2009 року по 07 квітня 2014 рік; розрахунок з ОСОБА_4 був проведений товариством лише у 2015 році на підставі відповідного рішення суду. При цьому представником товариства оспорювався розмір компенсації за невикористані відпустки. Середній заробіток за несвоєчасне проведення розрахунку був стягнутий судом як за період з 01.12.2012 року по 26.01.2015 рік, тобто як за період коли ОСОБА_3 обіймав посаду голови правління товариства, так і коли він вже був звільнений з нього. При цьому суд зважає на пояснення представника позивача, яка стверджувала, що як на час керування ОСОБА_3, так і після його звільнення у товариства була фінансова можливість провести повний розрахунок з ОСОБА_4, проте такий розрахунок був проведений з останньою лише на виконання відповідного рішення суду.

За таких обставин суд вважає, що з відповідача слід стягнути понесену позивачем матеріальну шкоду за період з 01.12.2014 року по 07.04.2014 рік, яка становитиме 6 687,54 гривень, частково задовольнивши позов.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог, що становитиме 139,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов приватного акціонерного товариства «Новоушицьке АТП 16843» до ОСОБА_3 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь приватного акціонерного товариства «Новоушицьке АТП 16843» в рахунок відшкодування завданої шкоди 6687,54 (шість тисяч шістсот вісімдесят сім гривень пятдесят чотири копійки), а також судовий збір у сумі 139,00 гривень.

В решті у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: