Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 2/487/399/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.03.2015 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Разумовської О. Г.,

при секретарі Кожину В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Одеська залізниця» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

29. 04. 2014 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Одеська залізниця» про скасування наказу начальника пасажирського вагонного депо Миколаїв від 03. 09. 2014 № ЛВЧДк-13/09-46, яким позивача ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач з 2003 року по теперішній час працює провідником вагонів. Наказом начальника пасажирського вагонного депо Миколаїв від 03. 09. 2014 № ЛВЧДк-13/09-46 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани з підстав допущення безквиткового перевезення пасажира від станції «Калуга» до станції «Москва». Позивач стверджує, що не мав умислу на вчинення вказаного, ато му наказ відповідачем видано безпідставно та незаконно.

У зв'язку з чим для захисту своїх порушених прав звернувся з позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює на посаді провідника пасажирських вагонів з 2003 року по теперішній час.

Наказом начальника пасажирського вагонного депо Миколаїв від 03. 09. 2014 № ЛВЧДк-13/09-46 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Вказаний наказ позивач вважає незаконним через безпідставність накладення на нього стягнення.

Судом встановлено, що накладенню на позивача стягнення передували наступні обставини.

26. 08. 2014 працівниками ВАТ «ФПК» Московського філіалу вагонної дільниці Брянськ була проведена перевірка потягу № 62 сполученням «Миколаїв-Москва» на дільниці Калуга 2 - Москва, якою було виявлено в вагоні № 7/05534 (СВ), де черговим був провідник ОСОБА_1 перевезення безквиткового пасажира на місці № 18 ОСОБА_4

За вказаним фактом порушення складено акт ф. ЛУ-4 № А 053704.

В письмових поясненнях, наданих в ході перевірки, провідник ОСОБА_1 зазначив, що він допустив у вагон невідомого чоловіка, який пред'явив посвідчення Генеральної прокуратури РФ та повідомив, що він до ревізорів з перевіркою.

Згідно з п. 18.3 Правил перевезення пасажирів, багажу вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України особи, які здійснюють контроль, повинні бути вдягнені у формений одяг, мати відповідні документи, що підтверджують право на здійснення контролю.

Відповідно п. 3.6 Інструкції провідника пасажирських вагонів №ЦЛ- 0038 зазначено, що ревізія у поїзді та вагонах проводиться у присутності начальника поїзда або провідника штабного вагону та чергового провідника вагона, який перевіряється.

Порушуючи п. 3.9.5 Інструкції провідника пасажирських вагонів № ЦЛ-0038 провідник ОСОБА_1 допустив у вагон сторонню особу, без будь яких документів, так як чинними нормативно-правовими актами не передбачається проїзд залізничним транспортом осіб за посвідченням Генеральної прокуратури РФ, і ця особа вважається безквитковим пасажиром.

Згідно з п. 8.2.1 Інструкції провідника пасажирських вагонів № ЦЛ-0038 провідник несе дисциплінарну відповідальність за перевезення безквиткових пасажирів.

Позивач ОСОБА_1 підписав додаткову угоду № 3 до контракту № 4575 від 25. 03. 2013, де передбачена дисциплінарна відповідальність розділом 6 підпунктом «а» пункту 18 за перевезення безквиткового пасажира, розірвання контракту та звільнення за п. 8 ст. 36 КЗпІІ України.

Приймаючи до уваги вищезазначене, комісійно, за участю представника профкому ЛВЧД-13, відповідачем було вирішено оголосити ОСОБА_1 догану.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП працівник зобов'язується виконувати роботу, обумовлену трудовим договором, з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку. Крім того, ст. 139 КЗпП закріплює як основний обов'язок працівника своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця.

Встановлено, що відповідно до графіку чергування провідників вагонів потягу № 62/61 «Миколаїв-Москва» в рейсі з 25. 08. 2014 по 27. 08. 2014 в період часу з 22: 48 год. 25. 08. 2014 по 08:16 год. 26. 08. 2014 черговим по вагону на станції Калуга був позивач ОСОБА_1

Таке ж підтвердили в судовому засіданні і свідки ОСОБА_3 (начальник потягу) та ОСОБА_5 (начальник ДЕПО).

За такого, безпідставними є твердження позивача про те, що він не був черговим по вагону на станції «Калуга», а тому і не міг нести відповідальність за допущення до перевезення безквиткового пасажиру.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дисциплінарне стягнення провіднику пасажирських вагонів ОСОБА_1 оголошене наказом № ЛВЧДк-13/09-46 від 03. 09. 2014 є законним та обґрунтованим.

Щодо тверджень позивача про те, що відповідач на звернення позивача в самостійному порядку накладене дисциплінарне стягнення не скасовує, то слід зазначити таке.

Держави-учасники СНД, в тому числі і Україна, уклали Угоду про економічну відповідальність за перевезення безквиткових пасажирів, надлишкової ручної поклажі, неоформленого багажу, вантажобагажу. Зазначена угода передбачає економічну відповідальність та порядок оформлення документів у випадках провозу безквиткових пасажирів поїзними бригадами однієї залізниці на території іншої залізниці.

Пунктом 4.1 угоди передбачено, що при виявлені порушення, за яке передбачена економічна відповідальність, контролюючі особи складають акт. З пункту 5 угоди слідує, що за перевезення кожного безквиткового пасажира залізнична адміністрація формування поїзду (вагону) несе відповідальність перед адміністрацією залізниці, де було виявлено факт порушення. Розмір, відповідальності складає 200 швейцарських франків за перевезення одного безквиткового пасажира.

ВАТ «Российские железные дороги» був пред'явлений Одеській залізниці до сплати рахунок № 158 від 15. 09. 2014 з переліком актів за серпень 2014 року, де 11 рядком зазначений акт № А 053704 від 26. 08. 2014 та те, що провідник ОСОБА_1 відповідальний за порушення - перевезення безквіткового пасажиру і розмір економічної відповідальності 200 швейцарських франків. Сплачені відповідачем санкції стягуються з винного працівника, який скоїв порушення, тобто з позивача.

При вирішенні питання про зняття догани, відповідачем пропонувалось провіднику ОСОБА_1 написати заяву, що при надходженні економічних санкцій з ВАТ «РЖД» утримати кошти з заробітної плати на протязі півроку, але позивач відмовився.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для відновлення порушеного права і припинення дій, які порушують таке право.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК).

Відповідно до ст. 55 Конституції права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 24 Конституції юрисдикція судів поширюється на всі правовід носини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 60 ЦПК України закріплює за кожною стороною обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається та які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участьу справі, виникає спір.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений в ст. 11 ЦПК України, передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем не доведено факту безпідставності накладення на нього відповідачем дисциплінарного стягнення, відповідних доказів суду не надано, натомість в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт правомірності дій відповідача при оголошенні позивачу догани, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «Одеська залізниця» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів після його оголошення. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області в порядку, передбаченому ст. ст. 294 - 296 ЦПК України.

Суддя О.Г. Разумовська