Справа № 303/195/15-ц, 2/303/483/15
Номер ряд. стат. звіту - 45
Іменем України 12 березня 2015 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі одноособово:
головуючого - судді Іваницького Р.С.
при секретарі судового засідання Чудіній В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Мукачівський районний сектор головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до Мукачівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа Мукачівський районний сектор головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 таким, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: будинок АДРЕСА_1
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, але подала до суду заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.26).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 74 ч.5 або 3, 4 ЦПК України (а.с. 18, 24).
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 74 ч.5 або 3, 4 ЦПК України (а.с. 18, 24 ).
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 74 ч.5 або 3, 4 ЦПК України (а.с. 18, 24 ).
Представник Мукачівського РС ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 74 ч.5 або 3, 4 ЦПК України.
Відповідно до заяви позивача та його згоди, за ухвалою суду проведено заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 158 ч.2, 224, 225 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів згідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України.
В судовому засіданні за матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ № 338407 від 19.01.2006 року та витягом з реєстру права власності на нерухоме мано від 19.01.2006 року, яке підтверджене рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 31 грудня 2014 року (а.с. 7-9). Також, власником земельної ділянки площею 0.1500 га, яка знаходиться за адресою будинку АДРЕСА_1 є позивачка ОСОБА_1 відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 464248 від 12 лютого 2009 року видано ОСОБА_1 на підставі рішення Новодавидківської сільської ради 18-ої сесії 5-го скликання від 20 листопада 2007 року № 233 (а.с.10). Відповідно до довідки № 1127 від 12 грудня 2014 року виданої виконавчим комітетом Новодавидківської сільської ради в даному будинку, який розташований за адресою в АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 11).
Громадяни ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 які, мешкають по сусідству з позивачем за адресою в АДРЕСА_2, надано письмові свідчення, про те що ОСОБА_1 проживає з 2001 року одна за вищевказаною адресою (а.с. 12-14).
Дані правовідносини врегульовуються цивільним законодавством України, Житловим кодексом України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 61 ч.3 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно до ст.391 ЦК України, вказано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 2 ст. 107 ЖК України, передбачено, що у разі вибуття на постійне проживання в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, особа, яка вибула, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Абзацом 2 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України, встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме з п. 1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вбачається, що дана Конвенція гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.
Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powelland Raynervs. theU.K. 21.02.1990). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillowvs. theU.K. 24.11.1986), так і на наймача (рішення у справі Larkosvs. Cyprus 18.02.1999).
Пункт 2 статті 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання з боку держави у використання особою прав, зазначених у п. 1 цієї ж статті, є виправданим. Таке втручання повинно бути передбачене законом і необхідне у демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, або для захисту прав і свобод інших осіб. Зазначений перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.
Статей 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла.
Статтею 1 Протоколу 1 до Європейської Конвенції про захист прав людини й основних свобод, що є частиною національного законодавства України, визначено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законами або загальним принципами міжнародного права.
Конституція України, а саме стаття 41, гарантує кожному право володіння, користування та розпорядження його власністю.
Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини та враховуючи те, що більше десяти років відповідачі не проживають за даною адресою, а їх реєстрація за даною адресою позбавляє права власника, повноцінного вільного користування та розпорядження своїм майном, отже позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 27, 57-60, 74, 88, 158, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 41, 47, 48 Конституції України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 таким, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: будинок АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявкою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Р. Іваницький