Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.,

з участю представника банку,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Рокитнівського районного суду від 7 серпня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ Державної виконавчої служби Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області, про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рокитнівського районного суду від 7 серпня 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ Державної виконавчої служби Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області, про звільнення майна з-під арешту.

В поданій на це рішення апеляційній скарзі позивач посилався на те, що відповідно до ст. 16 Закону України „Про заставу" право застави виникає з моменту укладення договору застави.

Згідно з Інструкцією „Про проведення виконавчих дій" № 74/5 від 15 грудня 1999 року та ст. 54 Закону України „Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ст. 14 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2011 року, яким було звернуто стягнення на предмет застави, позивач набув права продажу предмета застави від імені заставодавця будь-якій третій особі.

Покликаючись на ці обставини, позивач рішення місцевого суду вважав незаконним та необґрунтованим і просив апеляційний суд його скасувати й ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалене місцевим судом рішення скасуванню з ухваленням у справі апеляційним судом нового рішення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи позивачу у задоволенні його вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів свого права власності на спірний автомобіль та пропустив передбачений законом річний строк звернення виконавчого документу, який був виданий на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2011 року, до виконання.

Проте погодитися з такими висновками місцевого суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що фактичні вимоги позивача, який є заставодержателем, зводяться до зняття арешту із заставленого майна на підставі ч. 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" (а. с. 2-3), а тому позивачу не було потреби доводити, що він є власником спірного автомобіля.

Судом установлено, що 29 червня 2008 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" і ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір № ROHPA 6, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 20 590, 65 доларів США, а позичальник в забезпечення виконання кредитного зобов'язання передав банку у заставу належний йому на праві власності легковий автомобіль марки MERCEDES-BENZ, С 200, 2002 року випуску, об'єм двигуна 1998 кубічних см, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 6-9).

Статтею 12 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Даних про реєстрацію обтяження спірного майна за кредитно-заставним договором № ROHPA 6 від 29 червня 2008 року у справі немає.

Позичальник ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання перед банком порушив і допустив кредитну заборгованість, у зв'язку з чим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2011 року було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави. Заставний легковий автомобіль марки MERCEDES-BENZ, С 200, 2002 року випуску, об'єм двигуна 1998 кубічних см, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, передано в заклад банку шляхом вилучення його у ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № ROHPA 6 від 29 серпня 2008 року в розмірі 173 377, 93 грн., що еквівалентно 22 778, 42 дол. США (станом на 7 травня 2009 року), звернуто стягнення на предмет застави - легковий автомобіль марки MERCEDES-BENZ, С 200, 2002 року випуску, об'єм двигуна 1998 кубічних см, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом надання ПАТ КБ „ПриватБанк" права укладати від імені ОСОБА_1 договори купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, та з наданням ПАТ КБ „ПриватБанк" усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а. с. 16-17).

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2011 року набрало законної сили.

Станом на 26 червня 2014 року кредитна заборгованість ОСОБА_1 перед банком склала 871 885, 73 грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а. с. 14-15).

Окрім наведеного, з Витягу № 25931406 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на а. с. 131 вбачається, що на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 20 грудня 2009 року, яка була винесена ДВС Рокитнівського районного управління юстиції на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2009 року про арешт майна та коштів ОСОБА_1, в інтересах стягувача ПАТ КБ „ПриватБанк" на спірний автомобіль було накладено арешт з реєстрацією цього обтяження 15 січня 2010 року у відповідному державному реєстрі.

Даних про скасування зазначеного обтяження у справі немає.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року боржник ОСОБА_1 помер (а. с. 53, 54).

Після його смерті до участі у справі судом були залучені його правонаступники - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а. с. 108).

Згідно з ч. 3 і 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Таким чином, заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

З матеріалів справи вбачається, що інші кредитори ОСОБА_1 стягувачі ОСОБА_5 і ОСОБА_4 заставодержателями спірного автомобіля не являються, а обтяження стосовно заставленого транспортного засобу на підставі судових рішень Рокитнівського районного суду в їх інтересах виникли лише у 2013-2014 рр., тобто пізніше від часу виникнення права застави та пізніше від обтяження, яке в інтересах ПАТ КБ „ПриватБанк" було накладено ДВС Рокитнівського районного управління юстиції на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2009 року, й яке 15 січня 2010 року було зареєстровано у відповідному державному реєстрі (а. с. 55, 58-59, 61, 131).

Згідно зі ст. 14 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно,

мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

З урахуванням викладеного позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ Державної виконавчої служби Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області, про звільнення майна з-під арешту (фактично про зняття арешту із заставленого майна) є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Як видно з матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3, в яких зараз знаходиться спірний транспортний засіб, як правонаступники померлого боржника ОСОБА_1 не заперечують проти задоволення позову банку про зняття арешту із заставленого автомобіля (а. с. 119), що свідчить про їхню згоду на добровільне виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2011 року.

Як пояснив представник позивача в апеляційному суді, відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з метою виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2011 року в рахунок погашення заборгованості померлого боржника ОСОБА_1 за кредитно-заставним договором № ROHPA6 від 29 серпня 2008 року готові передати спірний транспортний засіб банку.

За наведених обставин висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем передбаченого законом річного строку звернення виконавчого документу до виконання, який був виданий на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2011 року, є передчасним.

Зважаючи на викладене, рішення місцевого суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 12, 14 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ч. 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Рокитнівського районного суду від 7 серпня 2015 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ Державної виконавчої служби Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області, про звільнення майна з-під арешту задовольнити частково.

Зняти арешт із заставленого легкового автомобіля марки MERCEDES-BENZ, С 200, 2002 року випуску, об'єм двигуна 1998 кубічних см, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав ОСОБА_1.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення. Воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: