АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22-ц/790/4505/15 Головуючий 1 інст.: Олізаренко С.М.
Справа №646/8577/14-ц Доповідач: Пшенічна Л.В.
Категорія: недоговірні зобов'язання
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2015 р.

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії - Хорошевського О.М., Коваленко І.П.

за участтю секретаря - Бабака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, прокурора відділу прокуратури Харківської області Овчаренка Дмитра Миколайовича та прокуратури Харківської області, треті особи: Головне управління державної казначейської служби України в Харківській області, ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди за невиконання рішення суду,

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_4, Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, прокурора відділу прокуратури Харківської області Овчаренка Д.М., прокуратури Харківської області, треті особи: Головне управління державної казначейської служби України в Харківській області, ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди в розмірі 256 389 грн., спричинену невиконанням рішення суду.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилалась на те, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2009 року ОСОБА_4 зобов'язано усунути захаращення кухні та житлової кімнати площею 16,6 кв.м. та забезпечити позивачу умови для користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 відповідно до їх функціонального призначення.

Вказане судове рішення на даний час не виконано та знаходиться на примусовому виконанні в Червонозаводському ВДВС Харківського МУЮ. Позивач зазначила, що ОСОБА_4 демонтував систему подачі гарячої води в кухню та ванну кімнату. Житлова кімната переобладнана в майстерню. Враховуючи викладене, позивач зазначила про спричинення їй значної моральної шкоди, яку оцінює в 256 389 грн.

В судовому засіданні першої інстанції позивачка позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_6 проти позову заперечували.

Представник прокурора відділу прокуратури Харківської області Овчаренка Д.М., представник прокуратури Харківської області та представник Червонозаводського ВДВС Харківського МУЮ проти позову також заперечували.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволений частково.

Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1000 (одну тисячу) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та судовий збір в розмірі 0 грн. 95 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за сплату судового збору в сумі 242 (двісті сорок дві) грн. 65 коп.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі посилаючись на поручення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати на прийняти нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Cудова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлено, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2009 року ОСОБА_4 зобов'язано усунути захаращення кухні та житлової кімнати площею 16,6 кв.м. та забезпечити позивачу умови для користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 відповідно до їх функціонального призначення.

22 червня 2009 року державним виконавцем Червонозаводського ВДВС Харківського МУЮ відкрито виконавче провадження за виконання виконавчого листа №2-985/09, виданого 15 червня 2009 року Червонозаводським районним судом м. Харкова та запропоновано ОСОБА_4 добровільно виконати рішення суду (а.с.6 т.2).

Актами державного виконавця від 31.07.2009р., 11.08.2009р., 02.11.2009р., 16.11.2009р., встановлено, що ОСОБА_4 не усунув захаращення кухні та житлової кімнати, площею 16,6 кв.м., рішення суду не виконано.

Постановами державного виконавця від 12.08.2009р., 09.11.2009р. на ОСОБА_4 накладалися штрафи за невиконання рішення суду без поважних причин.

Актом державного виконавця від 27.07.2010р. встановлено, що боржником розпочато виконання рішення суду. Частина захаращення кухні та житлової кімнати, площею 16,6 кв.м. усунута. Вказаний акт складено за участі понятих та стягувача ОСОБА_3

06.10.2014 р. державний виконавець звернувся до Червонозаводського РВ ГУ МВС України в Харківській області з заявою про вчинення злочину за ст.382 КК України.

Як встановлено судовим розглядом, на даний час рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.04.2009р. не виконано в повному обсязі, захаращення кімнати площею 16,6 кв.м. не усунуте, захаращення кухні усунуте частково.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, та здійснюється на підставі виконавчих документів, у тому числі й виконавчих листів, що видаються судами (ст.ст. 2, 17 Закону № 606-XIV).

Згідно зі ст.6 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Обов'язки і права державних виконавців визначені законодавцем у ст.11 Закону №606-XIV.

Відповідно до вказаної правової норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про виконавче провадження» збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст.1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки п.3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.

За змістом роз'яснень, що містяться у пп. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між діями чи бездіяльністю державного виконавця Червонозаводського ВДВС Харківського міського управління юстиції та тією обставиною, що рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2009 року залишається не виконаним.

Відповідно до ч.2 ст.1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що підлягає відшкодування шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Вказані вище обставини справи та вимоги зазначених вище норм матеріального права свідчать про відсутність підстав вважати, діями прокурора відділу прокуратури Харківської області Овчаренка Д.М. та прокуратури Харківської області позивачу була заподіяна моральна шкода.

Отже, судова колегія погоджується з висновками суду щодо відсутність підстав стягнення з Червонозаводського ВДВС Харківського міського управління юстиції, прокурора відділу прокуратури Харківської області Овчаренка Д.М. та прокуратури Харківської області моральної шкоди на користь позивача.

Суд дав належну оцінку всім наявним у справі доказам та навів у рішенні мотиви спростування кожного з доводів, які наводилися.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановить, що суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

З врахуванням наведеного судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели або могли привести до неправильного вирішення справи, оскільки рішення судом першої інстанції постановлено відповідно до вимог закону.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили

Головуючий суддя

Судді колегії