Справа № 449/1102/14 Головуючий у 1 інстанції: Савчак А.В.
Провадження № 22-ц/783/3107/15 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Крайник Н.П.

суддів - Курій Н.М., Мельничук О.Я.

секретар - Куцик І.Б.

з участю ОСОБА_2, представника ПрАТ «СК «Провідна»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 13 листопада 2014 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_2 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. З посиланням на ст. ст. 11, 15, 16, 22, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.27 Закону України «Про страхування» просило ухвалити рішення, яким стягнути на користь позивача в порядку регресу виплачене страхове відшкодування у розмірі 5 652 грн. 08 коп. та 243 грн. 60 коп. суму сплаченого судового збору.

Оскаржуваним рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 13 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ПрАТ «СК «Провідна» - Паламаренко Д.А. Вважає, що під час розгляду справи було невірно встановлено обставини, які мають значення для справи, неправильно встановлено характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд дійшов помилкового висновку, що право регресної вимоги до ОСОБА_2 перейшло до ПрАТ «СК «ВУСО», а не до позивача. Дане твердження суперечить ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зазначає, що вина ОСОБА_2 у ДТП, яка мала місце 04.10.2013 року встановлена постановою Оболонського районного суду м. Києва від 25.10.2013 року. Розмір матеріальної шкоди, завданої власнику ТЗ «Renault Master», який належить ТОВ «Український лізинговий фонд», відповідно до рахунку на оплату №8420 від 07.10.2013 року, становить 6 757, 00 грн. з ПДВ. Відповідно до розрахунку вартості №150 відновлювального ремонту, складного ТзОВ «Експерт», вартість відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу автомобіля, складає 5 652, 08 грн. 07.10.2013 року ТОВ «Український лізинговий фонд», як страхувальнику за договором добровільного страхування наземного транспорту виплачено страхове відшкодування в розмірі 6 575, 00 грн. на рахунок ТОВ «Авто-Мотив-Лтд», яке виконувало ремонт пошкодженого ТЗ. Зазначене ДТП було визнано позивачем страховим випадком, про що 17.02.2014 року було складено страховий акт. Відповідно до цього страхового акту визначено, що ПрАТ «СК «Вусо» до виплати підлягає страхове відшкодування у розмірі 5 656, 08 грн. 13.05.2014 року позивач виплатив ПрАТ «СК «Вусо» дане страхове відшкодування. Таким чином, позивач зазнав матеріальних збитків в розмірі 5 652, 08 грн., внаслідок вчинення ДТП 04.10.2013 року, вчиненої з вини відповідача, а тому має право на регресний позов до водія ОСОБА_2 про стягнення з останнього суми виплаченого страхового відшкодування, оскільки він не виконав вимоги Закону України «Про обов'якове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не повідомив страховика протягом трьох днів про страховий випадок.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не відповідає.

Відповідно до ч. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що саме до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» перейшло право регресної вимоги до відповідача ОСОБА_2 після виплати страхового відшкодування на ремонт пошкодженного автомобіля «Renault Master», номерний знак НОМЕР_1.

Проте з таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

З матеріалів справи убачається, що 04.10.2013 року, о 21 год. 00 хв. по вул. Богатирській, 11 в м. Києві, відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем «МАN», номерний знак НОМЕР_2 скоїв ДТП, внаслідок чого пошкодив дверцю автомобіля «Renault Master», номерний знак НОМЕР_3, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд».

Вина відповідача встановлена Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 25.10.2013 року у справі № 756/14911/13.

06.11.2012 року між Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» як страховик (далі - Позивач, ПрАТ «СК «Провідна») та ОСОБА_4 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АВ/8812846/1405/12, згідно з яким застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника, пов»язану з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу, автомобіля «МАN», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2

Цивільно-правова відповідальність потерпілої особи була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО».

З метою виконання своїх обов'язків перед страхувальником та отримання страхового відшкодування, 07.10.2013 року ТОВ «Український лізинговий фонд», як страхувальник за договором добровільного страхування наземного транспорту № -01 від 13.06.2013 року, звернулося до страховика - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО») із заявою на виплату страхового відшкодування.

Відповідно до страхового акту № 4775-02 від 05.11.2013 року, складеного ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», було визначено, що власнику пошкодженого транспортного засобу «Renault Master» ТОВ «Український лізинговий фонд» підлягає до виплати страхове відшкодування в розмірі 6 575, 00 грн.

05.11.2013 року ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виплатило страхове відшкодування в розмірі 6 575, 00 грн. на рахунок ТОВ «Авто-Мотив-Лтд», яке виконувало ремонт пошкодженого транспортного засобу «Renault Master».

16.12.2013 року ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», звернулось із регресною вимогою до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна».

13.05.2014 року ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» виплатила ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування в розмірі 5 652, 08 грн. що підтверджується платіжним дорученням, шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ «Авто-Мотив ЛТД», яке виконувало ремонт пошкодженого ТЗ «Renault Master», що належить ТОВ «Український лізинговий фонд».

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закон України), та в якому визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (ст. 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (ст. 38).

Підпунктом «г» п.п. 38.1.1 п. 38.1 Закону України встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 ст.33 цього Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не має змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що в залежності від подання протягом трьох робочих днів повідомлення про ДТП або його не подання у ці строки, може залежати виникнення або не виникнення права потерпілої особи на право отримання страхового відшкодування, або права особи, відповідальність якої застрахована, або водія забезпеченого транспортного засобу на захист згідно із укладеним договором та/або згідно із Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від майнових вимог потерпілого. Подання повідомлення про ДТП є підставою для виникнення прав тільки у заявника (потерпілого; особи, відповідальність якої застрахована; водія забезпеченого транспортного засобу), в іншої особи такого права без подання особистої заяви не породжується.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України у постанові №6-1цс14 від 12 лютого 2014 року, зробивши правовий висновок про те, що виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції з 18 вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП.

На вищенаведені положення закону суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення виплаченого страхового відшкодування з відповідача.

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2, в порушення вимог підпункту «г» п.п. 38.1.1 п. 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не повідомив представника страхової компанії про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Із довідки №9278942 про дорожньо-транспортну пригоду убачається, що ОСОБА_2 внаслідок ДТП тілесних ушкоджень не отримав, а тому колегія суддів вважає, що останній мав можливість у триденний строк звернутись із відповідним повідомленням про страховий випадок до ПрАТ СК «Провідна».

Оскільки відповідач як страхувальник, який спричинив ДТП, не повідомив страховика про подію та не надав суду жодних доказів, що він з поважних причин не мав змоги вчинити зазначені дії, то вимоги позивача про стягнення страхового відшкодування з водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, є підставними.

Враховуючи вищенаведені положення закону та надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам, колегія суддів приходить до висновку, що позивач зазнав матеріальних збитків в розмірі 5 652, 08 грн. внаслідок вчинення ДТП, яке мало місце 04.10.2013 року, вчиненої з вини відповідача, а тому має право на регресний позов до водія ОСОБА_2 про стягнення з останнього суми виплаченого страхового відшкодування.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Провідна» задовольнити.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 13 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_2 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» 5 652 грн.08 коп. виплаченого страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» 365 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскарженим в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді Курій Н.М.

Мельничук О.Я.