У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Згурівської селищної ради Київської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними рішення селищної ради та державного акта про право власності на земельну ділянку за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_7, на рішення Згурівського районного суду Київської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що у 1982 році рішенням правління колгоспу її сім'ї для зайняття городництвом було передано в постійне користування земельну ділянку площею шість соток по АДРЕСА_1, дану земельну ділянку вони використовують до цього часу. Рішенням Згурівської селищної ради Київської області від 3 серпня 2005 року № 147 надано згоду на приватизацію вищевказаної земельної ділянки, а 19 квітня 2006 року вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. Після звернення до відділу Держземагенства у Згурівському районі Київської області вона дізналась, що рішенням Згурівської селищної ради Київської області від 16 лютого 1996 року № 10 ОСОБА_8, спадкоємцем якої є ОСОБА_5, надано у власність земельну ділянку загальною площею 0,25 га, з яких: 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,10 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1. Рішенням Згурівської селищної ради Київської області від 16 листопада 2001 року № 40 рішення Згурівської селищної ради Київської області від 16 лютого 1996 року № 10 визнано таким, що втратило чинність. Натомість, ОСОБА_8 за вказаною адресою надано у власність земельну ділянку загальною площею 0,3913 га, з яких: 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,2413 га для ведення особистого селянського господарства. У результаті вказаного рішення земельна ділянка відповідача збільшилась на 0,1413 га. Виданий 25 грудня 2001 року ОСОБА_8 державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,3913 га ОСОБА_4 вважала нікчемним, оскільки він включає земельні ділянки з різним цільовим призначенням, що суперечить наказу Державного комітету України по земельним ресурсам від 4 травня 1999 року № 43 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2013_07_03/pravo1/REG3647.html?pravo=1>. Попередньо видані ОСОБА_8 державні акти на земельні ділянки площею 0,15 га та 0,10 га є чинними, їх державна реєстрація не скасована. Крім того зазначала, що межі спірної земельної ділянки в натурі на даний час не встановлені, межові знаки відсутні. При погодженні меж земельних ділянок, переданих у власність ОСОБА_8, до акта погодження меж були включені лише власники суміжних земельних ділянок, з нею межі даних земельних ділянок погоджені не були. Вважала, що збільшення площі земельної ділянки ОСОБА_8 відбулось за рахунок її земельної ділянки, чим порушені її права як землекористувача.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд визнати недійсним рішення Згурівської селищної ради Київської області від 16 листопада 2001 року № 40, визнати недійсним державний акт на право власності на землю, виданий на ім'я ОСОБА_8, та скасувати його державну реєстрацію, стягнути з відповідачів на її користь судові витрати.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 21 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 15 червня 2015 року, у позові ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в позові ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що позивачем не надано жодного правовстановлюючого документа про надання їй у 1982 році правлінням колгоспу зазначеної нею земельної ділянки та доказів накладення земельної ділянки.

Крім того, згідно з рішеннями органів влади відповідачу земельну ділянку надано раніше, у 2001 році, ніж позивачці, у 2005 році.

Також суди вірно виходили з того, що наявне преюдиційне рішення від 26 листопада 2013 року (а.с. 42 - 43) про визнання права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_5

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта