Номер провадження: 22-ц/785/6223/15
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю. Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.,

суддів: Парапана В.Ф.

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: представника позивача, ПАТ «ВТБ БАНК», ОСОБА_3, та представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» до ОСОБА_4 про встановлення факту припинення правовідношення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

14 квітня 2015 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 21 травня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК», що є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «ВТБ БАНК» (далі - Банк), та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМЕРАЛД КОНСТРАКШЕН» було укладено договір оренди нерухомого майна на строк сім років, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., зареєстрований в реєстрі за номером 4233. Згідно із п. 1.1 договору оренди у платне користування Банку передано 55/100 частин офісно-адміністративного комплексу, загальною площею 1292,2 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (далі - об'єкт оренди), який Банк прийняв 21.05.2008 p. Відповідно до акту прийому-передачі. 16 липня 2009 року між Банком та ТОВ «ЕМЕРАЛД КОНСТРАКШЕН» було укладено договір про внесення змін до договору оренди, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. та зареєстрований в реєстрі за №2340. 25.07.2009 р. відповідач ОСОБА_4 придбав у ТОВ «ЕМЕРАЛД КОНСТРАКШЕН» об'єкт оренди, договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. та зареєстрований в реєстрі за №452. Згідно із підп. 2 п. 14 Договору від 16.07.2009 р. про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 21.05.2008 p., положення договору оренди від 21.05.2008р. зберігають силу й для відповідача ОСОБА_4, який став правонаступником прав та обов'язків орендодавця - ТОВ «ЕМЕРАЛД КОНСТРАКШЕН». Згідно пункту 9.6 договору оренди з урахуванням подальших змін одностороннє розірвання договору не допускається, за винятком, зокрема, у випадку дострокового розірвання цього договору за ініціативою орендаря - Банку, у разі коли у нього відпала необхідність в оренді об'єкта оренди. Зазначена умова договору оренди є чинною, не скасована в судовому порядку та обов'язкова для виконання сторонами. У випадку одностороннього розірвання договору оренди згідно п. 9.6 цього договору, розірвання здійснюється без звернення до суду шляхом попередження відповідної сторони у письмовій формі не менш ніж за 2 місяці до дати дострокового розірвання цього договору, вказаної ініціатором дострокового розірвання договору (п. 9.8 Договору оренди). У зв'язку із набуттям Банком, 21.06.2011р. права власності на нежитлові приміщення в АДРЕСА_2, 13.08.2013р. своїм листом за вих. №1479/2300-2 Банк повідомив відповідача ОСОБА_4 про одностороннє розірвання договору оренди на підставі п. 9.6 договору з 01 листопада 2013 року, який останній отримав 14 серпня 2013 року. Своїм листом №153/13 від 22 серпня 2013 року відповідач погодився з достроковим розірванням договору оренди у зв'язку з чим договір оренди припинив свою дію 01 листопада 2013 року. За умовами п. 2.5 Договору оренди після закінчення строку дії цього договору або в результаті його дострокового розірвання орендар - Банк, зобов'язаний передати орендодавцю - відповідачу ОСОБА_4, об'єкт оренди протягом місяця з моменту закінчення строку оренди за актом прийому-передачі. Пунктом 2.6 договору оренди визначені умови повернення об'єкту оренди, звільнення об'єкту оренди від меблів, іншого майна; вилучення орендарем зроблених поліпшень, які є власністю орендаря і відокремлюються від об'єкту оренди без завдання шкоди. Повернення об'єкта оренди здійснюється орендарем з урахуванням можливих перепланувань, капітальних ремонтів, реконструкцій об'єкта оренди та його природного зносу (п. 2.7 Договору оренди). Пункт 4.4.12 договору оренди, передбачає зобов'язання Банку цілком звільнити об'єкт оренди протягом місяця після припинення строку дії даного договору. З 01 листопада 2013 року об'єкт оренди, який находиться в належному технічному стані, готовий для повернення орендодавцю. Відповідач не підписав акт прийому-передачі об'єкту оренди від 01 листопада 2013 року. В подальшому Банк неодноразово своїми листами від 13.08.2013 р. вих. №1479/2300-2, від 13.11.2013 р. вих. №2234/2300-2, від 13.11.2013 р. вих. №2235/2300-2, від 22.11.2013 р. вих. №2317/2300-2, від 27.11.2013 р. вих. №2337/2300-2, від 19.02.2014 р. вих.№594/2300-2 намагався передати відповідачу ОСОБА_4 об'єкт оренди шляхом підписання акту прийому-передачі, які орендодавцем не приймалися, про що містяться відповідні відмітки кур'єрської служби. Між сторонами виник спір з приводу розірвання договору оренди нерухомого майна від 21.05.2008р. та для запобігання в майбутньому непорозумінь щодо припинення зобов'язань сторін за договором оренди нерухомого майна Банк вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав із вказаним позовом.

Посилаючись на ці обставини, та на ст.ст. 1, 2, 4, 16, 627, 651, 759, 785, 795 ЦК України, позивач просив суд встановити факт дострокового припинення дії договору оренди нерухомого майна, від 21.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., за реєстровим номером 4233, укладеного між Банком та відповідачем ОСОБА_4 (правонаступником ТОВ «ЕМЕРАЛД КОНСТРАКШЕН») з урахуванням змін, внесених договором про внесення змін від 16 липня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №2340, з 1 листопада 2013 року за ініціативою орендаря - ПАТ «ВТБ БАНК», та зобов'язати відповідача ОСОБА_4 прийняти у ПАТ «ВТБ БАНК» об'єкт оренди - а саме: 55/100 (частин офісно-адміністративного комплексу, загальною площею 1292,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і є предметом договору оренди нерухомого майна, від 21.05.2008 р. і підписати акт прийомки-передачі об'єкта оренди від 01.11.2013 p., з подальшою передачею до ПАТ «ВТБ БАНК» підписаного ОСОБА_4 акту прийому-передачі (а.с. 3-7).

Відповідач ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_8 проти задоволення позову заперечували і своїх письмових поясненнях зазначали, що орендодавець ОСОБА_4 не прийняв об'єкт оренди, оскільки приміщення знаходилось в неналежному технічного стані (а.с. 136-143).

Рішенням суду першої інстанції позов ПАТ «ВТБ БАНК» задоволено. Суд встановив факт, що має юридичне значення, - дострокове припинення дії договору оренди нерухомого майна від 21 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І, зареєстрованого в реєстрі за №4233, з урахуванням змін, внесених договором про внесення змін від 16 липня 2009 року, зареєстрованим в реєстрі за №2340, укладеного між ПАТ «ВТБ БАНК» (перейменованим з ВАТ «ВТБ БАНК») та відповідачем ОСОБА_4 (правонаступником ТОВ «ЕМЕРАЛД КОНСТРАКШЕН») за ініціативою орендаря - ПАТ «ВТБ БАНК» з 01 листопада 2013 року, та зобов'язав відповідача ОСОБА_4 прийняти у ПАТ «ВТБ БАНК» об'єкт оренди 55/100 частин офісно-адміністративного комплексу, загальною площею 1292,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і є предметом договору оренди нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. 21 травня 2008 року за реєстровим номером 4233, та підписати відповідачем ОСОБА_4 акт прийому-передачі на підтвердження виконання ним зобов'язання з прийняття об'єкта оренди (а.с. 174-200).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права а саме, судом не враховано, що орендодавець ОСОБА_4 не прийняв об'єкт оренди у зв'язку з тим, що 55/100 частин офісно-адміністративного комплексу знаходились в неналежному технічного стані й потребують відновлення, про що сторонами велись переговори, те, що повернення майна та підписання акту прийняття-передачі є двостороннім правочином й для його вчинення необхідна вільна воля обох сторін та те, що позивачем неправильно обраний спосіб захисту порушеного права (а.с. 174-195).

В запереченні на апеляційну скаргу представник позивача, ПАТ «ВТБ БАНК», - Чехлов Ю.В., просить скаргу відхили у зв'язку з безпідставністю її доводів.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4 пояснення на апеляцію представника позивача, ПАТ «ВТБ БАНК», ОСОБА_3, та представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з дотримання норм матеріального та процесуального права.

Статтею 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору в повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір відповідно є розірваним або зміненим.

За положеннями ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Згідно ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюються або припиняються з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 травня 2008 року між Банком та ТОВ «ЕМЕРАЛД КОНСТРАКШЕН» було укладено договір оренди нерухомого майна на строк сім років (п. 9.1 Договору оренди), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., зареєстрований в реєстрі за номером 4233 (а.с. 8-12).

Згідно із п. 1.1 договору оренди у платне користування Банку передано 55/100 частин офісно-адміністративного комплексу, загальною площею 1292,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який Банк прийняв 21.05.2008p. згідно із актом прийому-передачі в оренду нежилого приміщення (а.с. 13).

16 липня 2009 року між Банком та ТОВ «ЕМЕРАЛД КОНСТРАКШЕН» було укладено договір про внесення змін до договору оренди, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. та зареєстрований в реєстрі за №2340 (а.с. 14-16).

25 липня 2009 року відповідач ОСОБА_4 придбав у ТОВ «ЕМЕРАЛД КОНСТРАКШЕН» об'єкт оренди, договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. та зареєстрований в реєстрі за №452 (а.с. 17-19).

Згідно із підп. 2 п. 14 Договору від 16.07.2009р. про внесення змін до договору оренди нерухомого майна положення договору оренди від 21.05.2008 р. зберігають силу і для відповідача ОСОБА_4, який став правонаступником прав та обов'язків орендодавця - ТОВ «ЕМЕРАЛД КОНСТРАКШЕН».

Згідно пункту 9.6 договору оренди з урахуванням подальших змін одностороннє розірвання договору не допускається, за винятком, зокрема, випадку дострокового розірвання цього договору за ініціативою орендаря - Банку, у разі коли у нього відпала необхідність в оренді об'єкта оренди. Зазначена умова Договору оренди є чинною, не скасована в судовому порядку та обов'язкова для виконання сторонами.

У випадку одностороннього розірвання договору оренди згідно п. 9.6 його розірвання здійснюється без звернення до суду шляхом попередження відповідної сторони у письмовій формі не менш ніж за 2 місяці до дати дострокового розірвання договору, вказаної ініціатором дострокового розірвання договору (п. 9.8 Договору оренди).

21 червня 2011 року Банк набув права власності на два нежитлових приміщення, загальною площе 1298,1 кв.м. та 2653,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2, які придатні до використання під розміщення в них відділення Банку.

13.08.2013р. Банк своїм листом за вих.№1479/2300-2 повідомив відповідача ОСОБА_4 про одностороннє розірвання договору оренди від 21.05.2008р., реєстровий номер 4233, на підставі п. 9.6 договору оренди з 01 листопада 2013 року.

За умовами п. 2.5 Договору оренди після закінчення строку дії цього договору або в результаті його дострокового розірвання орендар - Банк, зобов'язаний передати орендодавцю - відповідачу ОСОБА_4, об'єкт оренди протягом місяця з моменту закінчення строку оренди за актом прийому-передачі об'єкта оренди.

Пунктом 2.6 договору оренди визначені умови повернення об'єкту оренди, звільнення об'єкту оренди від меблів, іншого майна; вилучення орендарем зроблених поліпшень, які є власністю орендаря і відокремлюються від об'єкту оренди без завдання шкоди. Повернення об'єкта оренди з оренди здійснюється орендарем з урахуванням можливих перепланувань, капітальних ремонтів, реконструкцій об'єкта оренди та його природного зносу (п. 2.7 Договору оренди).

Пункт 4.4.12 договору оренди передбачає зобов'язання Банку цілком звільнити об'єкт оренди протягом місяця після припинення строку дії даного договору.

З 01 листопада 2013 року об'єкт оренди, який находився в належному технічному стані, був готовий для повернення орендодавцеві, але відповідач не підписав акт прийому-передачі об'єкту оренди від 01 листопада 2013 року (а.с. 33). В подальшому Банк неодноразово своїми листами від 13.08.2013 р. вих. №1479/2300-2, від 13.11.2013 р. вих. №2234/2300-2, від 13.11.2013 р. вих. №2235/2300-2, від 22.11.2013 р. вих. №2317/2300-2, від 27.11.2013 р. вих. №2337/2300-2, від 19.02.2014 р. вих.№594/2300-2 намагався передати відповідачу ОСОБА_4 об'єкт оренди шляхом підписання акту прийому-передачі об'єкта оренди, які орендодавцем не приймалися, про що містяться відповідні відмітки кур'єрської служби (а.с. 34-44).

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК України).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем в судовому засідання доведено, що договір оренди достроково розірваний в установленому договором порядку з 01 листопада 2013 року, але орендатор, відповідач ОСОБА_4, безпідставно ухиляється від прийняття об'єкту оренди та підписання акту прийняття-передачі, чим порушує права Банку. Тому у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України права позивача підлягають судовому захисту.

Таким чином, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно із законом.

Доводи наведені, в апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_4 про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, оскільки судом не враховано, що орендодавець ОСОБА_4 не прийняв об'єкт оренди у зв'язку з тим, що 55/100 частин офісно-адміністративного комплексу знаходились в неналежному технічного стані й потребують відновлення, про що сторонами велись переговори, не приймаються до уваги за таких підстав.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його укладення стають однаково обов'язковими для виконання сторонами.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Чинним законодавством України презюмується добросовісне використання сторонами правочину своїми правами.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу відповідач ОСОБА_4 повинен був довести в судовому засіданні обставини, на які посилався як на заперечення проти позову, а саме, те, що об'єкт оренди знаходиться в неналежному технічному стане й потребує відновлення, але в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів у підтвердження вказаних обставин, тому ці обставини є недоведеними.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 04 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2015 року, по цивільній справі №22-/785/8565/14 за апеляційною скаргою ПАТ «ВТБ БАНК» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2014 року за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «ВТБ БАНК» про визнання недійсним договору оренди (частково), стягнення заборгованості з орендної плати, пені, по комунальним платежам, відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом ПАТ «ВТБ БАНК» до ОСОБА_4 про зобов'язання прийняти з оренди частину офісно-адміністративного комплексу та підписати акт прийому-передачі об'єкта оренди від 01.11.2013 року, відмовлено у задоволенні первісного позову ОСОБА_4 до Банку про визнання договору оренди частково недійсним, стягнення заборгованості з орендної плати, пені, по комунальним платежам, відшкодування моральної шкоди. При цьому колегія суддів виходила з необґрунтованості вказаних вимог (а.с. 50-53, 54-55).

Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач порушив умови договору оренди нерухомого майна й підстав для невиконання умов договору щодо наслідків його припинення немає.

Твердження в апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_4 про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, оскільки судом не враховано, що повернення майна та підписання акту прийняття-передачі є двостороннім правочином й для його вчинення необхідна вільна воля обох сторін, тому зобов'язання орендодавця прийняти об'єкт оренди та підписати акт приймання-передачі є порушенням його волевиявлення, не приймаються до уваги за таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Аналіз положень ч. 1 ст. 785 та ч. 2 ст. 795 ЦК України дає підстави стверджувати, що обов'язок орендаря повернути орендодавцеві орендоване приміщення пов'язується із обов'язком останнього прийняти це приміщення. Повернення приміщення після закінчення договору оренди оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору, тому посилання на то, що підписання акту прийняття-передачі є двостороннім правочином й для його вчинення необхідна вільна воля обох сторін є помилковими.

Встановлено, що Банк негайно повернув об'єкт оренди відповідачу, про що свідчить акт приймання-передачі від 01 листопада 2013 року, але орендодавець відмовився його підписати.

Пояснення Банку про те, що об'єкт оренди був переданий в належному технічному стані, який було обумовлено в договорі, та акти технічного обстеження обладнання від 19 листопада 2013 року та від 26 листопада 2013 року, якими встановлено, що зауважень до роботи обладнання на момент перевірки немає (а.с. 45, 46), не спростовані в судовому засідання.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 недобросовісно користується своїми правами та обов'язками, й законних підстав для відмови у підписання акту прийомки-передачі у нього не має.

Не може служити підставою для скасування рішення суду першої інстанції й посилання на те, що при розгляді справи судом першої інстанції були порушення норми процесуального права, передбачені ст. ст. 27, 31 ЦПК України, та на те, що позивачем неправильно обраний спосіб захисту порушеного права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно та повно з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та з правильно виходив з того, що є законні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Отже, законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік