Справа № 524/5600/15-ц
13.10.2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: головуючого судді - Предоляк О.С.,
при секретарі - Коваль Т.М.,
з участю позивача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить з урахуванням збільшення позовних вимог, стягнути з АТ «Банк «Фінанси та кредит» на його користь:
-проценти за користування депозитними коштами в розмірі: 2.854грн 21 коп + 8.188 грн 64 коп. = 11 042 грн 85 коп.;
-пеню за несвоєчасне виконання умов договору в розмірі 138 000грн;
-інфляційні нарахування - 4 582 грн;
-три проценти річних - 1000 грн 40 коп,
А також стягнути з АТ Банк «Фінанси та кредит» на його користь суму за надання юридичної допомоги в розмірі - 800 грн.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
Представники відповідача - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та третьої особи - відділення № 18 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у судове засідання не прибули, про день та час слухання справи керівництво було належним чином повідомлено, про причини неявки суд не повідомили. Жодних пояснень, заперечень суду не надано.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.1.1 умов вищезазначеного Договору клієнт вносить, а банк приймає грошові кошти в гривні на вкладний рахунок НОМЕР_2 у сумі 100 000 грн на строк з 07 травня 2013 року по 12 травня 2014 року.
На виконання даних умов Договору позивачем внесено на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 100 000 грн, що підтверджується квитанцією № 20 від 07.05.2013 року., оглянутою у судовому засіданні в оригіналі..
12 травня 2014 року даний Договір був пролонгований до 18.05.2015 року зі збільшеною процентною ставкою за користування коштами позичальника із 18 % до 24,5%.
Проте заява позивача залишилась без відповідного реагування, тому 25.05.2015 року ним знову надана заява до Банку про повернення коштів, яка також залишилась без відповіді.
У відповідності до ст.1 першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожна особа має право мирно володіти своїм майном.
Згідно ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю.
Статтями 15 Конституції України та 3 ЦПК України гарантується право кожній особі на захист своїх прав у судовому порядку, зокрема й прав задекларованих у вищезазначених актах матеріального та процесуального права.
У відповідності до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства та умов договору.
Відповідно до ст.ст. 1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).
З ч.1 ст. 530 ЦК України постає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Під виконанням зобов'язання розуміють вчинення кредитором і боржником дій, що становлять зміст зобов'язання, тобто відповідач повинен повернути позивачу всю суму вкладів за вищевказаними депозитними договорами.
Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається. Обмеження можливі тільки за рішенням суду або у випадках, встановлених законом.
Згідно правової позиції ВСУ (постанова №6-140цс13 від 25 грудня 2013 року), під терміном повернення вкладу і нарахованих процентів слід розуміти наявність у вкладника реальної можливості отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом. Отже, у подібних спорах доказуванню підлягає той факт, що після перерахування банком суми вкладу і процентів на поточний рахунок вкладник позбавлений реальної можливості розпорядитися своїми коштами.
Пояснення, а також письмові вимоги, те, що відповідач не заперечував неможливість повернення коштів, неможливість досудового врегулювання спору є достатніми, об'єктивними доказами того, що після закінчення строку дії договору банківського вкладу та перерахування вкладу і нарахованих процентів на поточний рахунок позивач реально позбавлений можливості користуватися, розпоряджатися цими коштами.
Оскільки термін дії Договору закінчився 18.05.2015 р., то на переконання суду, саме в цей день відповідач був зобов'язаний повернути позивачу вклад (депозит) та нараховані на нього проценти.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-129цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом зазначеної норми закону та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-140цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.
Також позивачем заявлено про стягнення 3% відсотки річних станом на 17 вересня 2015 року у сумі 1 000, 40 ( одна тисяча, 40) грн., які обраховані судом таким чином
Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
111042.8518.05.2015 - 17.09.20151233 %1122.60
Таким чином, загальна сума процентів за договором складає 1122,60 грн., які в межах заявлених вимог підлягають стягненню в розмірі, запропонованому позивачем.
Сума заборгованості з урахуванням інфляції запропонована позивачем у розмірі 4582 грн., які підлягають стягненню у сумі 964,57 (дев'ятсот шістдесят чотири, 57)грн., обраховані судом таким чином:
Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період?Інфляційне збільшення суми боргу?Сума боргу з врахуванням індексу інфляції?
Таким чином, в цій частині позов підлягає частковому задоволенню.
Суд визнає вказану суму доведеною та такою, що підлягає стягненню, оскільки іншого судом не встановлено. Відповідач належними доказами вказані суми не спростував.
Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача пені в розмірі 138 000 грн. в порядку ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, а умови укладеного між сторонами договору банківського вкладу не передбачають стягнення пені у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання.
Обов'язки сторін та відповідальність за їх невиконання повністю регулюються умовами договору банківського вкладу, укладеного між сторонами, та нормами ЦК України, які регулюють зобов'язальні правовідносини. Додатково ці правовідносини та відповідальність в даному випадку ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не регулюються.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Так, позивачем, відповідно до статті 60 ЦПК України, не доведено, що банком встановлено розмір пені 3% за кожний день прострочення.
З огляду на викладене, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Щодо витрат на праву допомогу. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено кошти в сумі 800 грн. ФОП ОСОБА_3 за надання юридичної допомоги(як стверджується в позові) за квитанцією від 02.07.2015 року (а. с. 6).
Відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать витрати на правову допомогу.
За нормами ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.
В цій частині позов є безпідставний, з огляду на те, що доказів на підтвердження надання правової допомоги ФОП ОСОБА_3 та в чому саме вона полягає не надано.
За таких обставин відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача витрат за надання правової допомоги.
У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Необхідно стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір у сумі 1130, 07 ( одна тисяча сто тридцять, 07) грн.
Керуючись ст. ст. 321, 526, 527, 530, 551, 625, 1058, 1066, 1074 ЦК України, ст. ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212 - 215, 218, 224, 225 - 228, 233 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів - задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір у сумі 1130, 07 ( одна тисяча сто тридцять, 07) грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом після подання заяви про перегляд рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення після розгляду заяви про перегляд заочного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області.

Суддя: О.С. Предоляк