_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1002/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2015 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Малярчук .О.М.,Шеховцевої О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

Публічного Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на іпотечне майно,

Встановив:

ПАТ Комерційний Банк "ПриватБанк" звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким звернути стягнення заборгованості за кредитним договором № ODMLGA00000516 від 28 вересня 2007 року в сумі 877862 грн (що еквівалентно 109870,09 дол.США) на предмет іпотеки - на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 50,10 кв.м. , посилаючись на порушення відповідачем - позичальником ОСОБА_3 і власником зазначеної квартири, умов договору кредиту. Після уточнення позовних вимог в судовому засіданні представник банку підтримав такі вимоги: в рахунок погашення заборгованості в сумі 3011787,59 грн за кредитним договором № ODMLGA00000516 , укладеним 28 вересня 2007 року між банком і ОСОБА_3, звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 50,10 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_3 і передана ним банку в іпотеку, шляхом продажу квартири, виселити ОСОБА_3 з квартири.

ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав.

Суд вислухав сторони, вивчив матеріали по справі і встановив наступне:

28 вересня 2007 року Закрите Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк") і ОСОБА_3 уклали кредитний договір № ODMLGA00000516 , за умовами якого ОСОБА_3 надавався кредит у сумі 50000 дол.США на споживчі цілі. Відповідно до умов договору ОСОБА_3 зобов"язався у термін до 28 вересня 2017 року повернути суму кредиту та сплачувати щомісяця відсотки у розмірі 11,04% річних на суму залишку кредиту за користування кредитом. Повернення кредитних коштів належало робити щомісяця з 23 по 28 число шляхом надання Банку на рахунок НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 622,69 дол.США для погашення кредиту, сплати відсотків і винагороди.

В якості забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов"язань за договором кредиту між банком і ОСОБА_3 28.09.2007 року було укладено договір іпотеки квартири, за умовами якого ОСОБА_3 надав Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 50,1 кв.м., в тому числі житловою - 27,8 кв.м. що належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 20.12.2005 року, зареєстрованому в реєстрі прав власності на нерухоме майно 17.09.2007 року.

Банк стверджує, що ОСОБА_3 свої зобов"язання за договором кредиту не виконує належним чином - кредитні кошти і відсотки за користування кредитом не повертає і не сплачує в розмірі і терміни, що визначені договором кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 135422,08 дол.США, що дорівнює 3011787,59 грн (за курсом 1 дол.США = 22,24 грн) , де борг за тілом кредиту у розмірі 51669,75 дол.США, що дорівнює 1149135,24 грн, заборгованість за відсотками - 33604,7 дол.США, що дорівнює 747368,53 грн, заборгованість по комісії у розмірі 5013,29 дол.США, що дорівнює 111495,56 грн, заборгованість з пені у розмірі 45134,34 дол.США, що дорівнює 1003787,72 грн.

Умовами договору передбачено, що у разі порушення "позичальником" строків виконання грошових зобов"язань банк має право вимагати від "позичальника" дострокового повернення кредитних коштів у повному обсязі. Банк направив "позичальнику" і "іпотекодавцю" досудові вимоги щодо погашення простроченої заборгованості і попередив про намір звернути стягнення боргу за договором кредиту на іпотечне майно.

Оскільки відповідач не виконав досудову вимогу, банк звернувся до суду з цим позовом і вимагає звернути стягнення загальної суми боргу за договором кредиту в розмірі 135422,08 дол.США, що дорівнює 3011787,59 грн на предмет іпотеки - на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 50,1 кв.м.

На підтвердження позовних вимог представник Банку посилався на такі докази: кредитний договір від 28.09.2007 року, договір іпотеки квартири від 28.09.2007 року, розрахунок заборгованості за кредитним договором, досудові вимоги на адресу відповідачів, копії статутних документів банку.

Відповідачева сторона, не визнаючи позов, не заперечувала проти того факту, що 28.09.2007 року між ОСОБА_3 і банком було укладено кредитний договір, та визнала, що ОСОБА_3 належним чином не виконує свої зобов"язання за кредитним договором: своєчасно і у встановленому договором розмірі не повертає кредитні кошти і не сплачує відсотки. Разом з тим, відповідач з розрахунком суми заборгованості за кредитним договором не погодився і стверджував, що банк не довів свої вимоги в частині суми боргу за відсотками та пенею. На обґрунтування своїх доводів ОСОБА_3 посилався на висновок №7133/7134 судово-економічної експертизи, складений 30.04.2014 року експертом ОНДІСЕ Тарасовою Ю.А.

У висновку зазначено, що встановити відповідність розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором умовам цього договору та розрахунковим документам і встановити відповідність методу нарахування банком відсотків , пені та штрафу за кредитним договором Положенню про кредитування не є можливим у зв"язку з ненаданням внутрішніх нормативних документів банку стосовно документального оформлення та бухгалтерського обліку операцій з кредитування фізичних осіб в іноземній валюті, розшифровок за рахунками аналітичного бухгалтерського обліку кредитних операцій банку за кредитним договором №ODMLGA00000516, розшифровок за рахунками управлінського обліку кредитних операцій банку за спірним кредитним договором,первинних бухгалтерських та касових документів банку щодо повернення кредитних коштів, нарахування та погашення відсотків за кредитним договором №ODMLGA00000516. Експерт виконав дослідження за матеріалами цивільної справи і вказав, якщо прийняти за основу, що метод нарахування відповідає Положенню та внутрішнім нормативним документам банку, то станом на 1.10.2012 року загальна заборгованість ОСОБА_3 перед банком за кредитним договором складає 100493,98 дол.США, де заборгованість за тілом кредиту 51317,64 дол.США, заборгованість за відсотками -19986,88 дол.США (що на 4784,86 дол.США менше ніж зазначено банком), заборгованість за комісією -3713,29 дол.США, заборгованість за штрафними санкціями -25476,17 дол.США (що на 446,51 дол.США менше, ніж зазначено банком).

Експерт у висновку вказала на відсутність у банку Генеральної ліцензії (дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями) станом на вересень 2007 року, та зазначила, що надання ОСОБА_3 кредитних коштів в іноземній валюті з аналітичного рахунку бухгалтерського обліку банку надання кредитів не відповідає порядку надання фізичним особам кредитних коштів в іноземній валюті, визначеним Постановою НБУ №337 від 14.08.2003 року, але відповідає порядку надання кредитних коштів в національній валюті.

При вищевикладених обставинах суд вважає позов банку підлягаючим частковому задоволенню з таких підстав:

28 вересня 2007 року сторони уклали кредитний договір на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошових коштів на суму 50000 доларів США. При укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способів забезпечення зобов"язань позичальника; відсоткової ставки;порядку плати за кредит;порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Договір сторони уклали в письмовій формі. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами. Умовами кредитного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання „Позичальником" договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих відсотків.Ст.611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов"язаня настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Умови Договору передбачають відповідальність позичальника за несвоєчасне погашення кредиту та не сплату процентів за користування кредитом - позичальнику нараховується пеня у розмірах, встановлених договором. Відповідач визнав, що з його сторони має місце порушення умов договору кредиту: несвоєчасне повернення кредитних коштів і сплата відсотків за користування кредитом.

Крім того, невиконання відповідачем зобов"язань за кредитним договором підтверджується і рішенням Київського райсуду м.Одеси, ухваленим по справі за №2-1951/2011 за позовом ПАТ КБ "ПРиватБанк" до ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначеним судовим рішенням в солідарному порядку стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на користь банку заборгованість за кредитним договором №ODMLGA00000516 від 28.09.2007 року в сумі 74965,72 дол.США. (рішення суду боржниками не виконано добровільно, а банк не звертався до державної виконавчої служби з питання примусового виконання).

Разом з тим, суд погоджується з доводами відповідачевої сторони щодо недоведеності позову в частині нарахування відсотків за користування кредитом і пені за порушення виконання умов договору. По справі за клопотанням відповідача була призначена судово-економічна експертизи з питань: 1. Чи відповідає розрахунок заборгованості ОСОБА_3 по сплаті тіла кредиту, відсотків, пені та штрафів умовам договору кредиту №ODMLGA00000516 та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту; 2. Чи відповідає метод нарахування ПАТ КБ "ПриватБанк" відсотків, пені, штрафів за кредитним договором №ODMLGA00000516 від 28.09.2007 року вимогам Положення про кредитування ПАТ КБ "ПриватБанк"? На виконання клопотання експерта про надання додаткових документів, необхідних для проведення дослідження, суд виніс ухвалу про витребування від банку письмових доказів.

Ухвала суду від 12.03.2013 року про призначення експертизи неодноразово направлялась до експертної установи для виконання у зв"язку з ненаданням банком необхідних документів, тому експерт виконав дослідження за матеріалами цивільної справи.

З огляду на викладене, суд вважає доведеними вимоги банку в частині стягнення боргу за кредитом в сумі 51669,75 дол.США, що дорівнює 1149135,24 грн та вимоги в частині стягнення комісії в сумі 5013,29 дол.США, що дорівнює 111495,56 грн, а вимоги в частині стягнення відсотків і пені суд вважає не доведеними зі сторони банку.

Відповідно до ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що також відповідає умовам укладеного між сторонами іпотечного договору.

Відповідно до вимог ст.12 ЗУ „Про іпотеку" та п.4.1 іпотечного договору право звернення на предмет іпотеки до строку погашення кредиту у Іпотекодержателя виникає у випадках порушення зобов"язань за кредитним договором в момент настання терміну виконання зобов"язань за кредитним договором. Ст.7 ЗУ „Про іпотеку" і розділ 2 Іпотечного Договору передбачають, що за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов"язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, та будь-якого збільшення суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов"язання. Іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов"язаних з пред"явленнями за основним зобов"язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмету іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов"язання чи умов Іпотечного договору. У даному випадку за умовами договору іпотеки Банк має право задовольнити із вартості предмету свої вимоги щодо повернення суми наданого кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати пені за прострочення повернення кредиту, відшкодування збитків витрат, викликаних порушенням Кредитного договору.

Відповідно до ст.39 зазначеного закону суд при винесенні рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки має право застосувати спосіб реалізації предмету іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку". У даному випадку банк просить застосувати процедуру продажу.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

Разом з тим, ч. 1 ст. 40 цього ж Закону зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

У чч. 2 і 3 цієї ж ст. 40 законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку". У даному випадку досудовий порядок виселення відповідача з іпотечної квартири не дотримано, тому в цій частині вимоги банку не підлягають задоволенню.

Крім того, згідно з вимогами ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужену без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 ЗУ "Про заставу" та /або предметом іпотеки згідно із ст.5 ЗУ "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов"язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя, за умови, що у позичальника або у майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Суд встановив, що квартира АДРЕСА_3 площею 50,1 кв.м. є місцем постійного проживання ОСОБА_3, іншого житла у м.Одесі ОСОБА_3 не має.

З урахуванням всіх обставин по даній справі суд вважає за можливе застосувати положення ст.217 ЦПК України і відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на іпотечне майно на строк дії ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3219 грн підлягають стягненню з відповідача на користь банку.

Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу виконання умов кредитного договору, договору іпотеки та відповідальності за невиконання договорів, регулюються нормами ст.ст.525,526, 1050,1054 ЦК України, Законом України „Про іпотеку".

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив

Позов Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки - на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 50,1 кв.м. кв.м., що належить ОСОБА_3 в рахунок погашення загальної заборгованості за кредитним договором №ODMLGA00000516 від 28.09.2007 року в сумі 1260630грн 70коп (або 56683,04 дол.США) та застосувати спосіб реалізації нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, шляхом продажу ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Відстрочити виконання рішення суду на строк дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" судові витрати в сумі 3219 грн.

У задоволенні іншої частини позову Публічному Акціонерному товариству Комерційний банк "ПриватБанк" відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Київський райсуд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.