Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1581/15 Головуючий у 1-й інстанції: Медінцева Н.М.
Суддя-доповідач: Осоцький І.І
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

Суддів: Кухаря С.В.,

Панкеєва О.В.

При секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Артемівської міської ради, про скасування усиновлення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про скасування усиновлення, зазначивши, що з травня 2004 р. по жовтень 2006 р. він зустрічався з відповідачем. В той час вона приїхала з Росії і зі своїм чоловіком не проживала, від першого шлюбу вона має неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рідний батько дитини її вихованням не займався, матеріальної допомоги на дитину не надавав. 07.10.2006 року між ними та відповідачем був зареєстрований шлюб. На підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2006 року, він удочерив неповнолітню дитину ОСОБА_5. Після реєстрації шлюбу та усиновлення дитини відповідач почала часто зустрічатись з іншими чоловіками, відмовлялась працювати та вести домашнє господарство. З цих причин між ними почали виникати сварки, а відповідач сказала, що не хоче щоб він був записаний батьком дитини та приймав участь у її вихованні. Відповідач забрала свідоцтво про народження дитини і відмовилась йти з ним до РАЦСу з метою внесення змін в актовий запис про народження дитини, тобто вказати його батьком дитини та змінити прізвище та по батькові дитини. У жовтні 2007 року відповідач забрала дитину, свої речі та пішла з дому. Вона забрала свідоцтво про народження дитини, а тому з цих підстав зміни в актовий запис про народження дитини не внесені. 15.10.2008 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано. З часу розірвання шлюбу він жодного разу не зміг побачитись з дитиною, дитина чужа для нього та не вважає його батьком. Зазначає, що між ним та дитиною склалися стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання ним своїх батьківських обов'язків.

У зв'язку з зазначеним позивач просив суд скасувати удочеріння ним неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народилась в м.Воркута Республіки Комі Росія, яке було встановлено рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 1 грудня 2006 р. та скасувати рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2006 року про усиновлення ОСОБА_3 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2014 року з виправленою опискою від 26.12.2014 року у задоволені позову відмовлено.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд обгрунтовно виходив з того, що ним не доведено підстав для задоволення вимог про скасування усиновлення.

Сторонами по справі визнано і це згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, що вони з травня 2004 р. по жовтень 2006 р. зустрічалися і мали намір створити сім"ю, бо відповідачка зі своїм чоловіком ОСОБА_6, якого було записано батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживала та розірвала шлюб. 07.10.2006 року позивач та відповідачка зареєстровали свій шлюб.

За рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2006 року, яким встановлено, що ОСОБА_3 бажав та був взмозі матеріально забезпечувати дитину, ним удочерено неповнолітню дитину ОСОБА_5.

За нормами ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснюється на підставі рішення суду і провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Частина 3, 4 ст. 232 СК України визначає, що з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена та усиновлювачем і їх родичами. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновленому надаються права і накладаються обов'язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

Норми ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплюють обов'язок батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, при цьому батьки зобов'язані поважати дитину. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших покарань, які принижують людську гідність дитини.

Позивач, як на підставу позову, вказав, що відповідачка не дає можливості йому виконувати свої батьківські обов"язки, бачитися з дитиною, виховувати її.

Однак це спротовується рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.12.2013 року про задоволення позову відповідачки про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, яким встановлено, що саме ОСОБА_3 не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки, а також - довідкою ТОВ „Квартал м.Часів ЯР" про те, що відповідачка за власною заявою знялася з реєстраційного обліку АДРЕСА_1 /т.2 а.с. 9, 21/.

Стаття 238 СК України містить вичерпний перелік підстав для скасування усиновлення, а п.3, ч.1 передбачено: якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків.

Проте доказів наявності між усиновлювачем та дитиною стосунків, які роблять не можливим їх проживання, судові не надано. Посилання ж позивача на відсутність можливості встановлення з дитиною взаємопорозуміння з мотиву, що дитина його не слухає, відповідачка не надає можливості йому виконувати батьківські обов'язки не є підставами, які передбачені законом для скасування усиновлення і носять характер припущень.

Тому районний суд правильно не прийняв до уваги висновок служби у справах дітей Артемівської місткої ради та вважав, що позивач не здійснив в повній мірі заходів до покращення відносин з дитиною для встановлення сімейних стосунків і дійшов обгрунтованого висновку, що має місце небажання позивача зберегти відносини удочеріння та виконувати свої обов'язки відносно цієї дитини.

Відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, суди мають приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції та ст. 14 Закону України " Про охорону дитинства" дитина не повинна розлучалася з батьками всупереч її бажанню.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: