Справа №2/489/1241/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог Ленінський відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Друга миколаївська державна нотаріальна контора,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом яким просила визнати за відповідачем ОСОБА_2 право власності на прийняту ним спадщину після смерті матері ОСОБА_3 53/100 частин домоволодіння №28 по вул. Сталь в м. Миколаєві та зобовязати державну реєстраційну службу оформити право власності відповідача на цю нерухомість.

Позов обґрунтований тим, що відповідач є боржником перед нею на суму 67612,12 грн. за рішенням суду яке виконується в примусовому порядку державною виконавчою службою, але в повному обсязі борг не погашений через відсутність доходів у відповідача і рухомого майна на яке можливо б було звернути стягнення. Державний нотаріус Другої миколаївської державної нотаріальної контори відмовила у видачі відповідачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері через наявність арешту на спадкове майно, але ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2014 р. арешт був знятий, чим були усунуті перешкоди у видачі свідоцтва про право на спадщину, але відповідач досі це свідоцтво не оформив, чим ухиляється від виконання рішення суду та перешкоджає державному виконавцю вчиняти виконавчі дії щодо спадкового майна.

В судовому засіданні позивачка з представником позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову через його незаконність, визнав, що досі відповідач право на спадщину шляхом отримання свідоцтва не оформив.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2014 р. у цивільній справі №2/489/71/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яке набрало законної сили, було стягнуто на користь позивачки з відповідача кошти витрачені на поліпшення 53/100 частин домоволодіння по вул. Сталь, 28 в м. Миколаєві, які належали матері ОСОБА_2 ОСОБА_3. Рішення суду ґрунтувалося на тому, що відповідач є спадкоємцем, який прийняв спадщину та відповідає за зобовязаннями спадкодавця (а.с.23-27).

В цивільній справі №2/489/71/14 ухвалою суду від 25 вересня 2013 р. були вжиті заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і накладено арешт на 53/100 частин житлового будинку по вул. Людмили Сталь в м. Миколаєві, який був скасований за заявою ОСОБА_1 ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2014 р. (а.с.34).

Позивачка суду пояснила, що скасування заходів забезпечення позову на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2014 р. зареєстровано реєстраційної службою.

Згідно листа начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 09 червня 2015 р. на виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 коштів у цивільній справі №2/489/71/14 було відкрито виконавче провадження, за результатами якого боржник ОСОБА_2 сплатив лише 852,01 грн.

Рішенням Ленінського районного суду від 03 липня 2014 р. у цивільній справі №2/489/1461/14 у задоволенні ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання того, що відповідач набув права та обовязки на будь - яке майно, що залишилося після смерті матері ОСОБА_3, та зобовязання відповідача протягом 3 місяців отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно, що залишилося після смерті матері - на житловий будинок №28 по вул. Сталь в м. Миколаєві було відмовлено.

Таким ж рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2014 р. було встановлено, що постановою державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори 13 січня 2014 р. було відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на спадкове майно накладено арешт судом, тобто з незалежних від нього причин, а факт набуття усіх прав та обовязків на будь-яке майно що залишилося після смерті матері ОСОБА_5 в порядку спадкування ніким не оспорюється та не потребує додаткового визнання рішенням суду.

В справі №2/489/1461/14 наявна копія спадкової справи №12/2012 заведеної Другою миколаївською державною нотаріальною конторою, на підставі заяви ОСОБА_2 від 10 січня 2012 р. після смерті 01 грудня 2011 р. ОСОБА_3 в якій міститься постанова державного нотаріуса від 13 січня 2014 р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 через наявність арешту стосовно 53/100 частин житлового будинку по вул. Сталь, 28 в м. Миколаєві накладеного ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2013 р.

В даній справі суд вважає, що відсутні підстави для закриття провадження згідно ст. 205 ч. 1 п. 2 ЦПК України через наявність рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2014 р., оскільки предмет позовів не є тотожним, а підстави є різними: в справі, що вирішена рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2014 р. це були перешкоди у вигляді арешту для оформлення спадщини відповідачем, а даній справі підставами є ухилення його від оформлення спадщини за відсутності законодавчих перешкод цьому.

Вирішуючи спір суд виходить із того, що рішеннями Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 січня 2014 р., 03 липня 2014 р. вже встановлено, що відповідач як єдиний спадкоємець після смерті матері ОСОБА_3 прийняв спадщину. Це також вбачається з копії спадкової справи.

Тому спадщина у вигляді 53/100 частин житлового будинку по вул. Сталь, 28в м. Миколаєві належить ОСОБА_2 з часу її прийняття у відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

Пояснення позивачки з представником, що державний виконавець не може виконати рішення суду за рахунок спадщини, яку прийняв ОСОБА_2 через відсутність реєстрації його права власності на успадковану частину будинку по вул. Сталь, 28 в м. Миколаєві є бездоказовими, оскільки письмової відмови державного виконавця щодо здійснення виконавчих дій з спірним майном з цих підстав суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину

Але у відповідності до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Втім, закон не передбачає санкцій по відношенню до спадкоємця за невиконання припису ч. 1 ст. 1297 ЦК України. Так само законом не передбачена процедура видачі свідоцтва про право на спадщину та його державна реєстрація без особистого звернення спадкоємця до нотаріуса.

Отже, визнати за відповідачем право власності не можна, а тому у задоволенні позову, який не ґрунтується на законі, слід відмовити.

Судові витрати позивачці не відшкодовуються згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький