Справа №477/2613/14-ц 22.04.2015 22.04.2015 22.04.2015
Провадження №22-ц/784/915/15 Головуючий суду 1-й інстанції - Саукова А.А.
Категорія 52 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_3,

представника позивачки - ОСОБА_4,

представника третьої особи - Зелинської Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області

від 20 лютого 2015 року, ухвалене

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Жовтнева районна державна адміністрація Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И Л А:

29 жовтня 2014 року ОСОБА_3 пред'явила до ОСОБА_6 зазначений позов, який обґрунтувала наступним.

Під час шлюбу з відповідачем в них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_7.

Позивачка зазначала, що 17 серпня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розлучення відповідач ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, не проявляв інтересу до нього, не приймав участі в його утриманні.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просила позбавити відповідача батьківських прав.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2015 року з урахуванням ухвали суду від 27 березня 2015 року про виправлення описки в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази ухилення відповідача від виконання обов'язків по вихованню сина.

Між тим, з таким висновком суду неможна погодитися, з огляду на таке.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 р. у пунктах 15, 16 роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 березня 2006 р. до 17 серпня 2010 р. (а.с.5,9).

У період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_7 (а.с.4).

Після розірвання шлюбу батьків ОСОБА_7 залишився проживати з матір'ю у м. Миколаєві (а.с.6).

Відповідач ОСОБА_6 проживає у с.Миколаївське Жовтневого району Миколаївської області.

Згідно з актом обстеження умов проживання сім'ї відповідача ОСОБА_6 від 16 вересня 2014 року, він проживає у будинку батьків. Умови задовільні. Алкогольна та наркотична залежність відсутні (а.с.33).

Відповідно до довідок дошкільного навчального закладу №50 м.Миколаєва №84 від 10.04.2014 р. та Миколаївської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів «Академія дитячої творчості» №187 від 09.04.2014 р., ОСОБА_7 з 2010 по 2013 р. виховувався у ДНЗ №50, а з 2013 р. навчається у МСШ «Академія дитячої творчості». Його батько вихованням та навчанням сина не цікавився, дошкільний заклад та школу не відвідував (а.с.7, 8).

Згідно довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги №2 м.Миколаєва №599 від 05.05.2014 р., ОСОБА_7 спостерігається в групі часто та тривалохворіючих дітей. Його доглядом та лікуванням займається мати. Батько в цьому участі не приймає (а.с.11).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування - Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 20 жовтня 2014 року та матеріалів, які стали підставою цього висновку, ОСОБА_6 може бути позбавлений батьківських прав відносно сина ОСОБА_7, оскільки тривалий час вихованням сина не займається, хоча неодноразово попереджався про необхідність належного виконання батьківських обов'язків, нехтує своїми батьківськими обов'язками, долею сина не цікавиться, не піклується про його фізичний, духовний та моральний розвиток, не надає фінансової допомоги. На неодноразові виклики до служби у справах дітей для врегулювання спірної ситуації не з'являвся, з приводу вчинення йому перешкод кимось у спілкуванні з сином чи у необхідності визначення йому часу побачень з ним не звертався (а.с.12-13, 30, 103-112).

Згідно з висновком Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 24.12.2014 р. відповідач за місцем проживання сина не з'являється, участі у його вихованні не приймає (а.с.27).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав не відповідає обставинам справи та вимогам сімейного законодавства.

Матеріали справи доводять, що відповідач тривалий час свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, хоча неодноразово попереджався службою у справах дітей про необхідність належно виконувати свої обов'язки щодо сина. Його поведінка свідчить про небажання виховувати сина, спілкуватися з ним та утримувати його.

З 2008 року, коли органом опіки та піклування було відмовлено у наданні висновку про позбавлення його батьківських прав, ОСОБА_6 жодним чином не змінив своєї поведінки щодо сина.

Доказів того, що йому чинилися перешкоди у спілкуванні з сином, його вихованні та утриманні, він суду не представив. До компетентних органів з цього приводу не звертався.

Зазначене свідчить про наявність підстав, зазначених у п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав.

Оскільки відповідач тривалий час ухиляється від виконання обов'язків по вихованню сина, то на думку колегії суддів позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

За такого, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 303, 308, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_6, 1981 року народження батьківських прав щодо його сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді