АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача Пистогової С.В.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної МариниАнатоліївни на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі - продажу квартири нікчемним, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №752/3109/2015
№ апеляційного провадження:22-ц-796/8706/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Пасинок В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив визнати нікчемним договір купівлі-продажу квартири, укладений 18 вересня 2014 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_5, та визнати за ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» право власності на квартиру АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог посилався на заниження вартості квартири на момент її продажу, від чого банк поніс прямі збитки, що стало одною із причин визнання останнього неплатоспроможним, а тому в силу положень ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є підстави вважати зазначений правочин нікчемним.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу квартири нікчемним - відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду, Уповноваженою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» СлавкіноюМ.А. подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача Пистогова С.В. підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом 15 березня 2011 року між ТОВ «Електротех» та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» укладено договір про погашення боргу, за умовами якого товариство передало банку в рахунок погашення боргу належні йому на підставі договору підряду №с16/02 від 16 лютого 2005 року з ТОВ «Столична будівельно-інвестиційна компанія» майнові права на квартири в будинку №70 «А» по вул. Саксаганського в м. Києві, на виконання якого сторонами 03 вересня 2013 року було підписано відповідний акт приймання-передачі (а.с. 6-10).

18 вересня 2014 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрованим в реєстрі за №3439 (а.с. 11-12) та між сторонами підписано акт приймання-передачі до зазначеного договору (а.с. 13).

24 листопада 2014 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 128 про призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», рішення про продовження строків здійснення якої прийнято 17 лютого 2015 року за № 35 (а.с. 14, 15).

Згідно зі ст. 509 ЦК Українизобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 638 ЦК Українипередбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 626 ЦК Українивстановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, ст. 628 ЦК Українипередбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Крім того, як визначає п. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

До того ж, законодавством України чітко врегульовані питання щодо недійсності угод (ст. 215-216 ЦК України).

Зокрема, відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 ЦК України ).

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення (ст. 658 ЦК України).

Отже, наявність підписаного ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_5 правочину свідчить про те, що обидва учасники бажали укласти правочин і що зовнішній вираз їх волі відповідає внутрішньому.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Доказів на підтвердження незаконності підстав набуття ОСОБА_5 права власності на квартиру АДРЕСА_1 позивачем суду не надано.

Наявність рішення про призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» не може свідчити про порушення прав позивача як власника та наявність дій з боку відповідача, які б обмежували права останнього, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу будь-яких заборон на реалізацією банком свого права власності на майно не існувало. Доказів на підтвердження зворотного з боку позивача в розпорядження суду не надано, так само як і доказів в розумінні положень ст. ст. 57-59 ЦПК України щодо заниження ціни квартири та наявності наслідків у вигляді прямих збитків банку, які послугували однією з причин визнання його неплатоспроможним.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, оскільки договір купівлі-продажу від 18 вересня 2014 року був укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими особами та посвідчений нотаріально, а позивачем не наведено доказів, що свідчать про те, що сам факт укладання договору з ОСОБА_5 призвів до неплатоспроможності банку, позивач не зазначив, виконання яких зобов'язань стало неможливим внаслідок укладення такого правочину, не вказав кредиторів, перед якими виконання зобов'язань стало неможливим, а також не вказав і не довів причинно-наслідковий зв'язок між виникненням обов'язку перед ОСОБА_5 і неможливістю виконання зобов'язань перед іншими кредиторами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славікіної Марини Анатоліївни - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: