Справа № 363/3073/13 Головуючий у І інстанції Чірков Г.Є.
Провадження № 22-ц/780/2117/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 08.06.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

08 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Журби С.О.

При секретарі - Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним та відшкодування моральної шкоди, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до Вишгородського районного суду Київської області з указаним позовом, мотивуючи його тим, що 09 жовтня 2008 року із ОСОБА_6 укладений кредитний договір №254747 CRED, за умовами якого, позивач надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 8 000 доларів США на строк до 09 жовтня 2009 року, з процентною ставкою 26,5 % річних за користування кредитом.

Взяті на себе зобовязання ОСОБА_2 не виконав, у звязку з чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 225 доларів 27 центів США, що еквівалентна по курсу НБУ сумі у гривнах 153 609.89 грн.

Так як ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 згідно з договорами поруки поручились перед кредитором за виконання ОСОБА_6 свого зобовязання, то позивач, зазначаючи, що ні позичальник, ні поручителі на його вимоги про виконання умов кредитного договору та договорів поруки не реагували, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 09 жовтня 2008 року в розмірі 19 225 доларів 27 центів США, що еквівалентна по курсу НБУ сумі у гривнах 153 609, 89 грн. та судові витрати.

ОСОБА_3 звернулась до Вишгородського районного суду Київської області з зустрічним позовом, посилаючись на те що вона договір поруки з банком не укладала та його не підписувала, про існування договору їй не було відомо.

Просила суд визнати договір поруки № 254747 cred/n3, укладений 09 жовтня 2008 року між нею та ПАТ «КБ «ПриватБанк» недійсним, стягнути з відповідача на її користь 5 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної їй моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2014 року позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 09 жовтня 2008 року в розмірі 19 225 доларів 27 центів США, що є еквівалентною по курсу НБУ сумі у гривнах 153 609,89 грн. та 1 536,10 грн. судового збору.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано договір поруки № 254747/n3 від 09 жовтня 2008 року, укладеним між банком та ОСОБА_3 недійсним.

Стягнуто з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 229,40 грн. та 2 080,80 грн. на відшкодування витрат сплаченого судового збору та витрат повязаних з проведенням почеркознавчої експертизи.

У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2014 року, ПАТ «КБ «ПриватБанк» оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «ПриватБанк» просив, скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2014 року в частині відмови у солідарному стягненні з поручителів заборгованості за кредитним договором, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог, та стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог понесені судові витрати, в іншій частині, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на порушення при розгляді справи Вишгородським районним судом Київської області норм процесуального та матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2014 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь банку заборгованості за кредитним договором від 09 жовтня 2008 року та пропорційно судових витрат, а в іншій частині, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2014 року залишити без змін з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» та зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, Вишгородський районний суд Київської області виходив з того, що згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а так як ОСОБА_2 свої зобовязання за кредитним договором не виконав, то це є підставою для стягнення лише з нього заборгованості за кредитним договором, оскільки до поручителів ОСОБА_4, ОСОБА_5 банк предявив вимогу після спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, а ОСОБА_3 договір поруки не підписувала, що підтверджено висновком почеркознавчої експертизи та за виконання ОСОБА_6 кредитного зобовязання перед ПАТ «КБ «ПриватБанк» не поручалась, при цьому, ОСОБА_3 не надано доказів на підтвердження завдання їй моральної шкоди неправомірними діями ПАТ «КБ «ПриватБанк».

Проте, повністю погодитись з таким висновком Вишгородського районного суду Київської області в частині позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором № 254747 CRED від 09 жовтня 2008 року, укладеного між ПАТ «КБ ПриватБанк» та ОСОБА_6 не можна.

Судом установлено, що 09 жовтня 2008 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6, 09 жовтня 2009 року укладеного кредитний договір № 254747 CRED, за умовами якого, банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 8 000 доларів США, на строк до 09 жовтня 2009 року, з процентною

ставкою 26,5 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення зобовязань за кредитним договором № 254747 CRED від 09 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 09 жовтня 2008 року укладено договори поруки № 254747 cred/n3, № 254747 cred/n1, № 254747 cred/n1, за умовами яких, вони як солідарні з позичальником боржники, поручились перед кредитором за належне виконання ОСОБА_6 зобовязань за спірним кредитним договором.

За правилами ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 червня 2010 року задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 09 жовтня 2008 року.

При розгляді вказаної справи, судом встановлювались факти та правовідносини поруки.

За таких обставин, Вишгородський районний суд Київської області при розгляді справи не врахував того, що не можна оспорювати встановлені судом факти, та застосувавши положення ч. 4 ст. 559 ЦК України дійшов до помилкового висновку про припинення поруки ОСОБА_4, ОСОБА_5

Щодо судового рішення в частині позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором, то під час розгляду справи в цій частині судом не були порушені норми матеріального та процесуального права, так як згідно з висновком експертів судово-почеркознавчої експертизи № 2106/2107/14-32 від 08 квітня 2014 року, проведеної Київським НДІ судових експертиз, підпис від імені ОСОБА_3, що міститься в рядку «Підпис» графи «Поручитель» в договорі поруки № 254747 cred/n3 від 09 жовтня 2008 року виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням її підпису, тому, колегія суддів вважає, що Вишгородський районний суд Київської області правильно застосував положення ч. 1, ч. 3 ст. 215 ЦК України стосовно недійсності правочину - договору поруки № 254747_cred/n3 від 09 жовтня 2008 року, укладеного між ПАТ «КБ «ПриватБанк»та ОСОБА_3

Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор маж право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Крім того, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 червня 2010 року, у справі за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2. ОСОБА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором зокрема з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № 254747 CRED від 09 жовтня 2008 року.

У п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не

виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Таким чином, відсутність реального виконання зобовязання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Так як Вишгородський районний суд Київської області при розгляді даної цивільної справи зазначених вище норм матеріального та процесуального права, а також вимог ст. ст. 212 214 ЦПК України не врахував, не встановив фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, доводів позовної заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» не перевірив та ухвалив по справі незаконне рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 в частині солідарного стягнення заборгованості по кредитному договору № 254747 CRED від 09 жовтня 2008 року, тому, апеляційну скаргу ПАТ «КБ «ПриватБанк» необхідно задовольнити частково, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2014 року в частині позовних вимог ПАТ «КБ «ПриваБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором № 254747 CRED від 09 жовтня 2008 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення про їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2014 року скасувати в частині відмови в задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором № 254747 CRED від 09 жовтня 2008 року та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриваБанк» суму заборгованості за кредитним договором № 254747 CRED від 09 жовтня 2008 року в розмірі 19 225 доларів 27 центів США, яка складається з заборгованості за кредитом 6 323 доларів 39 центів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 11 956 доларів 59 центів США, штрафу, відповідно до договору (фіксована частина) 31 долар 29 центів США, штрафу, відповідно до договору (процентна складова) 914 доларів США, всього: 19 225 доларів 27 центів США, що еквівалентно по курсу НБУ сумі у гривнах - 153 609,89 грн., судовий збір в розмірі 1536, 10 грн., та 768, 05 грн., всього: 155 914, 04 грн.

В решті, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 червня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сил з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розглядув цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: