Справа № 539/1838/15-ц
РІШЕННЯ

/заочне/

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Даценка В. М.

при секретарі Очередько Н.В.,

з участю: представника позивача за довіреністю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубнах цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

В позові вказала, що їй на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. У цьому будинку, крім позивача та її чоловіка з 02.10.2013 року зареєстрована донька ОСОБА_3 та троє її неповнолітніх дітей. Фактично відповідач проживає зі своїм чоловіком в АДРЕСА_2. З нею також проживає її син ОСОБА_4. Інші двоє дітей проживають з позивачем. Позивач вказує на те, що донька не проживає в будинку більше року та не допомагає в його утриманні, в звязку з цим відповідач втратив право користування її будинком, а тому просить визнати її такою, що втратила право користування будинком за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не попередила. Відповідно до ст.224 ЦПК України, враховуючи що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, перелічені обставини дають суду право провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 09.11.2005 року ОСОБА_2 набула право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1.

В цьому будинку зареєстровані позивач, ОСОБА_2, її чоловік ОСОБА_5, відповідач - ОСОБА_3, онуки ОСОБА_6, ОСОБА_7 (діти відповідача).

Відповідач зареєстрована за цією адресою з 02.10.2013 рокую

Відповідно до довідки про склад сімї від 16.04.2015 року № 389 виконкому Мгарської сільської ради за вказаною адресою фактично проживають позивач, ОСОБА_2, її чоловік ОСОБА_5, онуки ОСОБА_6, ОСОБА_7 (діти відповідача).

Згідно акту вуличного комітету від 08.05.2015 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, з 02.10.2013 року, але фактично за цією адресою не проживала і на цей час не проживає.

Вищевказані факти в своїй сукупності свідчать, що з 2013 року відповідач не проживає в будинку, належному позивачу, не користується даним житлом, не зявляється в ньому, хоча перешкод в цьому їй ніхто не чинить, не несе жодних витрат по його утриманню, добровільно знятися з реєстрації в ньому не бажає, фактично проживає за іншою адресою.

Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 47 Конституції України гарантує право кожному на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач без поважних причин понад рік не проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1, дане житло залишила добровільно, не є його співвласником, вказаний будинок є приватною власністю позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позов.

Судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору підлягають стягненню на його користь з відповідача, оскільки згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.41, 47 Конституції України ст. 405 ЦК України, ст.ст.3, 160 СК України, ст.ст.64, 156 ЖК України, ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст.5-12, 57, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування будинком за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Даценко В. М.