Справа № 527/870/15-ц
номер провадження 2/527/302/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2015 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

Головуючої - судді Марущак Р.М.

при секретарі - Проценко А.О.

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Глобинська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, про визначення місця проживання малолітньої дитини, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - Глобинська районна державна адміністрація в особі служби у справах дітей, як орган опіки та піклування,

встановив:

08.04.2015 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з травня 2010 року по лютий 2015 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_2, мають двох спільних дочок: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сім»я розпалася в лютому 2015 року. З цього часу вона разом з дітьми стала проживати окремо. Через декілька днів відповідач приїхав на побачення з доньками і забрав їх до себе на один день. Проте, дітей до цього часу їй не повернув, перешкоджає у побаченнях з ними.

Посилаючись на те, що вона з самого народження піклувалася про дочок, має умови для їх проживання і розвитку, постійну роботу і дохід, звертаючи увагу на норми міжнародного законодавства, відповідно до яких малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір»ю, позивач прохала суд визначити місце проживання малолітніх дітей з нею, стягнути з відповідача на її користь судові втрати.

05.05.2015 року, до початку розгляду судом справи, відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 Прохав визначити місце проживання малолітніх дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з ним, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити. Мотивував тим, що після розпаду сім»ї ОСОБА_4 залишила в нього дітей, зібрала свої речі і виїхала на постійне місце проживання в м. Глобине. Після цього з дітьми не спілкувалася, тому він змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення з неї аліментів на утримання дітей. На його думку, мати не може створити належних умов для проживання та виховання доньок, оскільки не має постійного місця проживання: спочатку проживала у свого брата, потім у будинку співмешканця. В інтересах дітей визначити їх місце проживання разом з ним.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримували в повному обсязі, прохали позов задовольнити, зустрічний позов ОСОБА_2 не визнали та прохали в його задоволенні відмовити.

ОСОБА_4, зокрема, пояснила, що в останній період сумісного життя ОСОБА_2 став проявляти злість та агресію, неодноразово бив і її і дітей в присутності свекрухи, в будинку якої вони проживали. Діти були налякані. Чоловік відмовився зареєструвати її та дітей в будинку матері, тому вона змушена була зареєструватися у будинку свого батька. Вона довго терпіла, намагаючись зберегти сім»ю, нікому про ці факти не розповідала. Потім зателефонувала своєму братові і попрохала забрати їх. Спочатку проживала з дітьми у його сім»ї, а потім у найманому будинку. В лютому 2015 року до онучок неодноразово приїздила її свекруха, взяла їх в гості. Дітей не повернули. Чоловік по телефону сказав, що доньок не віддасть. Спочатку дозволяв спілкуватися з ними по телефону, а потім і це заборонив. Вона (позивач) весь час працювала: під час відпустки по догляду за дітьми була консультантом по реалізації продукції фірм Avon та Oriflame, потім влаштувалася на роботу на ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат». Чоловік матеріальним забезпеченням сім»ї не переймався. Після звільнення з міської ради ніде не працював, стояв на обліку у службі зайнятості, всього три місяці працював у Веселодолинській загальноосвітній школі. Говорив, що «мій дохід - це гроші на дітей, бо я їх батько». Останні роки грав у спортпрогноз, неодноразово робив ставки і програвав, прохав взяти кредити. Примушував її оформляти допомогу на дітей, хоча від цього їй було соромно. В даний час вона проживає разом зі своєю старшою донькою ОСОБА_1 (від іншого чоловіка) та мачухою-пенсіонеркою, яка допомагає їй фінансово і по догляду за дочкою. Комісія з питань захисту прав дітей Глобинської РДА визначила місце проживання доньок разом з нею, проте, відповідач це рішення не виконує і дітей не віддає.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов ОСОБА_4 не визнав, прохав у його задоволенні відмовити, а зустрічну позовну заяву задовольнити. Вказував, що діти повинні проживати з ним, оскільки у нього створені кращі побутові умови, крім цього, вони з народження у цьому будинку і звикли до нього. За час спільного проживання дружина виконувала свої обов»язки по відношенню до дітей, вони відносилися до неї добре, але на даний час ОСОБА_4 курить, почала вживати пиво і вино. Вона ухиляється від виконання батьківських обов»язків : до дітей приїздила один раз - 6.03.2015 року. Він не виконує рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей разом з матір»ю, так як воно має рекомендаційний характер. Вважає, що до обстеження умов проживання колишньої дружини працівники служби у справах дітей віднеслися формально, оскільки йому відомо, що в будинку, де проживає ОСОБА_4, розставлені мишоловки, в ньому палять. Коли дітей привезли звідти, їх волосся і одяг пахли нікотином. Доньок мати залишала на фактично сторонню людину свого співмешканця ОСОБА_7, в будинку бувають і інші сторонні особи.

У судовому засіданні представник третьої особи - Глобинської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, ОСОБА_3, позов ОСОБА_4 підтримала, прохала його задовольнити. Пояснила, що у даному органі немає компрометуючих матеріалів на обох батьків, за місцем проживання кожної із сторін створені всі необхідні умови для проживання дітей, проте, у такому віці дівчатка мають підвищену емоційну потребу у спілкуванні саме з матір»ю, а тому в їх інтересах проживання разом з ОСОБА_4 Саме з цього виходила Комісія з питань захисту прав дітей при Глобинській РДА, приймаючи рішення від 3.04.2015 року про визначення місця проживання дітей разом з матір»ю.

Допитані за клопотанням відповідача за первинним позовом свідки ОСОБА_8, та ОСОБА_9 його односельці та сусіди підтвердили, що ОСОБА_2 хороший батько, вони постійно бачать його з дітьми. Він має умови для їх проживання. Доньки життєрадісні, виховані, допомагає у їх догляді бабуся, яка є медичним працівником.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що з травня 2010 року по лютий 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Мають спільних малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

З лютого 2015 року сторони сімейні стосунки не підтримують, проживають в різних населених пунктах. Діти - разом з батьком, в с. Великі Кринки Глобинського району Полтавської області по пров. Космонавтів, 4, в будинку належному на праві власності матері відповідача ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_4 разом із старшою дочкою ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7 в орендованому будинку. Причини проживання спільних дітей разом із батьком сторони описують по різному: позивач вказує, що батько не повернув дітей після того, як їх забрали погостювати, відповідач пояснює, що мати покинула йому дітей, а сама виїхала до м. Глобине. В даному випадку жодна сторона не надала належних доказів на підтвердження своїх доводів, проте, суд звернув увагу на фразу відповідача ОСОБА_2 : «коли дітей привезли звідти, їх волосся і одяг пахли нікотином», що вказує на те, що діти певний час після припинення сімейних стосунків проживали разом з матір»ю в м. Глобине, а не з батьком, а отже, відповідач по первинному позову в цій частині надав недостовірні свідчення.

Сторонами визнано і не заперечується, що з другої половини лютого 2015 року їх доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з батьком і це породило спір між ними з приводу місця проживання дітей.

Питання визначення місця проживання малолітніх дітей вирішувалося на засіданні Комісії з питань захисту прав дітей при Глобинській райдержадміністрації 3.04.2015 року (протокол № 4). Комісія дійшла висновку, що прямих перешкод для проживання дітей з матір»ю немає, відповідно до віку дівчатка мають підвищену емоційну потребу у спілкування з матір»ю. На підставі протокольного рішення названої комісії, 10.04.2015 року за № 119 було прийнято розпорядження голови Глобинської райдержадміністрації про визначення місця проживання дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 з матір»ю ОСОБА_4. Аналогічний висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей від 21.04.2015 року за № 01-51/200 надано за підписом голови Глобинської РДА ОСОБА_12

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, представника третьої особи, свідків, дослідивши надані докази, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, вважає, що позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Судом з»ясовано, що ні позивач, ні відповідач не мають власного житла. Позивач проживає в орендованому будинку, відповідач в будинку своєї матері. Відповідно до акту обстеження житлово побутових умов № 19 від 20.03.2015 року, який оформлявся спеціалістами служби у справах дітей Глобинської районної державної адміністрації та центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, в будинку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_2 створені усі необхідні умови для проживання, навчання та повноцінного всебічного розвитку дітей.

Аналогічне підтверджено актом обстеження матеріально побутових умов малозабезпеченої сім»ї від 17 березня 2015 року, проведеного працівниками Кринківської сільської ради за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_2 - умови для проживання малолітніх дітей задовільні.

ОСОБА_2 з 1.02.2005 року по 1.04.2011 року працював у Глобинській міській раді інспектором по захисту прав споживачів, за місцем роботи характеризувався позитивно; з 1.09.2012 року по 21.01.2013 року працював учителем у Веселодолинській ЗОШ І-ІІ ступенів. З 2.05.2011 року по 4.08.2011 року отримував допомогу по безробіттю, з 1.10. 2014 року по липень 2015 року був зареєстрований, як безробітний, у Глобинському РЦЗ. З третього липня 2015 року ОСОБА_2 на підставі трудового договору працевлаштований бухгалтером у приватного підприємця із обумовленою заробітною платою 3500 грн. на місяць.

Згідно довідки-характеристики наданої виконавчим комітетом Кринківської сільської ради від 17.03.2015 року №234/02-31 за місцем проживання ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не притягувався, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує.

Наданими медичними довідками та сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду підтверджено, що відповідач (по первинному позову) має належний стан здоров»я.

Також судом встановлено, що позивач має належні умови проживання, придатні для дітей, хоча вони і поступаються по характеристиках тим , які має відповідач (по площі, матеріалу з якого збудовано будинок і ін.). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов № 20 від 23.03.2015 року, проведеного за адресою проживання ОСОБА_4 по вул. Леніна, 169 в м. Глобине Полтавської області, у будинку матері створено усі необхідні умови для проживання та повноцінного всебічного розвитку дітей.

Згідно довідки № 97 від 20.03.2015 року та характеристики № 148 від 20.03.2015 року, виданих ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» ОСОБА_4 працювала у вказаному підприємстві на посаді формувальника ковбасних виробів з 22.10.2014 року (наказ № 2310 від 21.10.2014 року), тобто дійсно перервала відпустку по догляду за дитиною до трьох років. Її нарахована середня заробітна плата за жовтень 2014 року лютий 2015 року склала 8238 грн. 34 грн. За місцем роботи характеризувалася позитивно, нарікань з боку адміністрації під час праці не було.

В червні 2015 року позивач, за її особистим поясненням у судовому засіданні, з роботи звільнилася в зв»язку з прийняттям на роботу у представництво косметологічної фірми. Вказана обставина документально нею не підтверджена в зв»язку із специфікою та тривалістю процедури видання таких довідок.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що і батько і мати мають умови для утримання та проживання малолітніх дітей, їх розвитку, їх відношення до виховання дочок однаково відповідальне, проте, відповідно до віку дівчатка мають підвищену емоційну потребу у спілкуванні з матір»ю.

Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю, тобто перевага надається матері.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п.1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

На переконання суду, в даній конкретній ситуації кращі матеріально-побутові умови життя батька, наявність у матері шкідливої звички до куріння, яку вона усвідомлює і намагається позбутися, не можуть бути самодостатньою підставою для передання дітей ОСОБА_13. Виняткові обставини щодо матері не встановлені і не доведені.

ОСОБА_4 - особа фізично здорова, за місцем колишньої роботи характеризується виключно позитивно, дані про те, що вона притягувалася до адміністративної, кримінальної відповідальності, перебувала чи перебуває на обліках у лікарів психіатра чи нарколога - відсутні. Суд безпосередньо оцінював пояснення сторін і прийшов до висновку, що між ними склалися вкрай неприязні стосунки, що значною мірою впливало характер їх пояснень.

Так, твердження ОСОБА_2 про аморальну поведінку колишньої дружини, про те, що та стала випивати можна вважати голослівними, оскільки доказів на підтвердження названих обставин він не привів.

Навіть свідки з його сторони вказували, що за час проживання в с. Великі ОСОБА_14 в нетверезому стані вони ніколи не бачили. А ті негативні характеристики, які висловили ці свідки були показаннями з чужих слів, і їх джерело вони не вказали. Посилання ж на те «що диму без вогню не буває» не є аргументом у такій важливій і доленосній справі. Крім цього, суд звернув увагу, що свідки ОСОБА_8, та ОСОБА_9 не були посвячені у справи вказаної сім»ї, оскільки навіть факт роботи ОСОБА_4 на ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» їм невідомий, не говорячи вже про дійсний характер відносин між батьками дітей.

Крім цього, не можна не враховувати, що значну частину догляду та турботи за малолітніми несе мати відповідача ОСОБА_2, яка є особою пенсійного віку. Також суд вважає недоцільним розірвання родинних зв»язків малолітніх із їх рідною старшою сестрою (по матері) ОСОБА_9 і вважає, що діти повинні зростати в одній сім»ї.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що з урахуванням відношення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, віку дітей, їх статі, беручи до уваги, що це малолітні дівчата, які в даний час потребують більше материнської турботи та догляду, відсутність виняткових обставин відносно матері, первинний позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню. У задоволенні зустрічного позову суд відмовляє з наведених підстав.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи віднесені витрати на правову допомогу.

Позивач надала належні докази про сплату нею судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. та 2000 грн. за надання правової допомоги, які підлягають стягненню на її користь з відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 160,161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3,10,11,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд , -

вирішив :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 та малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, з матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання малолітньої дитини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у відшкодування понесені нею судових витрат 2243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ ГЛОБИНСЬКОГО

РАЙОНОГО СУДУ ОСОБА_15