У Х В А Л А

3 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,Григор'євої Л.І.,Лященко Н.П.,
розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - тимчасовий адміністратор публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Жуковська Валентина Борисівна, про зміну формулювання причин звільнення, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и л а:

У березні 2009 року ОСОБА_4 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») про зміну формулювання причин звільнення, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

ОСОБА_4 зазначала, що працювала у відповідача на посаді виконуючого обов'язки начальника відділу навчання обслуговування клієнтів центру професійного навчання управління розвитку персоналу департаменту управління персоналом ПАТ «КБ «Надра». Відповідач порушував установлені законом строки виплати заробітної плати, не здійснював облік роботи в надурочний час, не оплачував її, вимагав звільнення персоналу з роботи за власним бажанням, мотивуючи це потребою у скороченні чисельності працівників. У зв'язку з порушенням відповідачем законодавства про працю вона 13 лютого 2009 року подала заяву про звільнення за власним бажанням на підставі частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). Проте наказом від 13 лютого 2009 року № 79-п її було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України без зазначення підстав звільнення, на які вона посилалась у заяві.

Посилаючись на те, що відповідач незаконно змінив правові підстави її звільнення, ОСОБА_4 просила змінити формулювання причин звільнення її з роботи на частину третю статті 38 КЗпП України, а також стягнути з відповідача передбачену статтею 44 КЗпП України вихідну допомогу в розмірі 11 тис. 176 грн 98 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 35 тис. 174 грн 70 коп., у подальшому збільшивши цю суму до 165 тис. 462 грн 66 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2012 року в позові ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково: визнано незаконним її звільнення з роботи відповідно до наказу ПАТ «КБ «Надра» від 13 лютого 2009 року № 79-п за статтею 38 КЗпП України; визнано, що розірвання трудового договору між ОСОБА_4 та ПАТ «КБ «Надра» відбулось 13 лютого 2009 року на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України у зв'язку з невиконанням роботодавцем вимог законодавства про працю; зобов'язано ПАТ «КБ «Надра» внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_4 у частині запису про її звільнення з роботи; стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_4 вихідну допомогу в розмірі 11 тис. 173 грн 14 коп. та 30 тис. грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2013 року рішення апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2012 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2013 року скасовано в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2013 року рішення апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2012 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 20 березня 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2012 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 177 тис. 498 грн 60 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2014 року відмовлено у відкритті провадження у справі за касаційною скаргою ПАТ «КБ «Надра» на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2014 року ПАТ «КБ «Надра» порушує питання про перегляд зазначеної ухвали касаційного суду, скасування рішення апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2012 року та 20 березня 2014 року, а також залишення в силі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2012 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції статей 44 та 117 КЗпП України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2014 року ПАТ «КБ «Надра» посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року та 25 лютого 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Переглядаючи справу в частині позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та ухвалюючи в цій частині нове рішення, суд апеляційної інстанції, з висновком якого погодився й касаційний суд, керувався тим, що звільнення позивачки відбулось за частиною третьою статті 38 КЗпП України у зв'язку з невиконанням з боку роботодавця вимог законодавства про працю, що встановлено судами та відповідно до статті 44 КЗпП України дає позивачці право на отримання вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку. Оскільки в день звільнення ПАТ «КБ «Надра» не виплатило ОСОБА_4 вихідну допомогу та між сторонами відсутній спір про її розмір, то суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року суд, переглядаючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зробив висновок про те, що на вихідну допомогу в разі припинення трудового договору єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не нараховується. Отже, порівняння зазначеного рішення з оскаржуваним не може свідчити про неоднакове застосування касаційним судом статей 44 та 117 КЗпП України у подібних правовідносинах.

Надана ПАТ «КБ «Надра» ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року також не може бути підтвердженням неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, оскільки нею справу в частині вирішення спору щодо стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди передано на новий розгляд у зв'язку з тим, що апеляційний суд вийшов за межі заявлених у суді першої інстанції позовних вимог, а також належним чином не перевірив розрахунку середньої заробітної плати позивача та його відповідність вимогам чинного законодавства.

За таких обставин наведені заявником судові рішення не можуть бути прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції статей 44 та 117 КЗпП України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - тимчасовий адміністратор публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Жуковська Валентина Борисівна, про зміну формулювання причин звільнення, стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді: В.М. Сімоненко
Л.І. Григор'єва
Н.П. Лященко