АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/1191/14ц Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження 22ц/774/51/К/15 Шумська О.В.
Категорія - 47(І) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі, апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_3 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "Степове", третя особа Відділ Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди землі,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Степове" (надалі - ТОВ "Степове") про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 832420 від 10.10.2005 року він є власником земельної ділянки площею 8,97 га, розташованої на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.

20 лютого 2006 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ТОВ "Степове" було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 11 років. Договором про внесення змін до договору оренди № 318 від 20.02.2006 року, укладеного 10.05.2012 року між позивачем та відповідачем, строк дії договору оренди обумовлено до 02 листопада 2017 року, тобто ще на п'ять років.

Відповідач обов'язку по сплаті орендної плати за умовами договору не виконував, у зв'язку з чим, позивач просив розірвати договір оренди земельної ділянки та стягнути орендну плату за 2013 рік.

Уточнивши неодноразово позовні вимоги, в останній їх редакції ОСОБА_3 просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки № 318 від 20.02.2006 року, укладений між ним та ТОВ "Степове", стягнути з відповідача на його користь судові витрати у сумі 362,40 грн.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом при ухваленні рішення не було досліджено питання щодо систематичної затримки у виплаті орендної плати, оскільки сам відповідач не заперечує затримку у виплаті орендної плати на 8 місяців, що є порушенням істотної умови договору оренди земельної ділянки, а отже є підставою для його розірвання.

На думку апелянта, суд невірно виклав обставини справи у рішенні, зазначивши, що ТОВ "Степове" своєчасно виконало свої договірні зобов'язання перед позивачем за 2012 рік, фактично не перевіривши цього.

Крім того, суд безпідставно відхилив клопотання позивача про зобов'язання відповідача ТОВ "Степове" надати статутні документи з метою з'ясування, чи мало ТОВ "Степове" повноваження на укладання договору оренди земельної ділянки з позивачем, не розглянув клопотання представника позивача про допит свідків у судовому засіданні та безпідставно допустив до участі у справі в якості представника відповідача ОСОБА_4, яка не підтвердила свої повноваження належним чином.

Також апелянт посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а саме: копія повного тексту рішення суду була видана представнику позивача з порушенням строків, встановлених ЦПК України, представник позивача була позбавлена права на ознайомлення із журналом судового засідання від 11.09.2014 року і вступною та резолютивною частиною рішення суду, оскільки станом на 12.09.2014 року вони у матеріалах справи були відсутні.

Крім того, 11.09.2014 року в судовому засіданні відбулася заміна секретаря з ОСОБА_5 на ОСОБА_6, однак сторонам не було роз'яснено право на відвід секретарю судового засідання.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ТОВ "Степове" просить її відхилити, а рішення суду, як законне та обґрунтоване, на її думку, залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 8,97 га., розташованої на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.

20 лютого 2006 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ТОВ "Степове" було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 7 років.

Договором про внесення змін до договору оренди № 318 від 20.02.2006 року, укладеного 10.05.2012 року між позивачем та відповідачем, строк дії договору оренди обумовлено до 02 листопада 2017 року, тобто ще на п'ять років.

Пунктами 9,11 договору оренди передбачено, що орендна плата складає у грошовому виразі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01 січня кожного року, за який нараховується орендна плата, що відповідає 8110,19 грн. за 2012 рік.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилався на неналежне виконання відповідачем ТОВ "Степове" обов'язків, передбачених умовами договору оренди земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що невиплата орендної плати носила нерегулярний характер, доказів систематичного порушення виплати орендної плати позивачем не надано, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 зазначеного Закону передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статею 21 цього Закону встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір та умови орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати передбачено ст. 24 Закону.

Загальні підстави для розірвання договору передбачені статтею 651 ЦК України та включають положення про те, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Підстави припинення договору оренди землі передбачені статтею 31 Закону України "Про оренду землі", зокрема згідно ч.3 цієї статті на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання врегульовано положеннями ст.32 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ч. 1 цієї статті Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Перелік обов'язків орендаря, встановлений ст. 25 Закону "Про оренду землі", невиконання яких може бути підставою для дострокового розірвання договору за рішенням суду, є вичерпним та не включає в себе обов'язок своєчасної сплати орендної плати.

Пунктом 31 договору оренди встановлено обов'язки орендаря земельної ділянки.

При цьому згідно п. 37 договору сторони домовились про те, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін за певної умови, а також за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання іншою стороною обов'язків, передбачених чинним Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Підстави припинення права користування земельною ділянкою передбачені статтею 141 Земельного кодексу України, зокрема, відповідно до п. "д" ч. 1 цієї статті, такою підставою є систематична несплата орендної плати.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 12 грудня 2012 року по справі № 146цс12, договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати.

Встановивши, що затримка виплати орендної плати, яка має здійснюватись один раз на рік до 31 грудня кожного року дії договору оренди, затримана відповідачем за 2012 рік, тобто одноразово, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні вимог про розірвання договору з підстав систематичної несплати орендної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 9 договору оренди земельної ділянки, укладеного 20.02.2006 року між позивачем та відповідачем, передбачено, що орендна плата складає у грошовому виразі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01 січня кожного року, за який нараховується орендна плата, що відповідає 8110,19 грн. за 2012 рік.

Відповідно до довідки ТОВ "Степове" від 14 серпня 2014 року позивачу ОСОБА_3 за 2013 рік згідно договору оренди земельної ділянки станом на 14.08.2014р. нараховано орендної плати 8110,19 грн., утримано прибутковий податок 1216,53грн. та видано 6893,66 грн., залишок орендної плати - 0грн.(а.с.57).

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав затримки відповідачем виплати орендної плати за 2013 рік.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що позов ОСОБА_3 містить вимоги щодо розірвання договору оренди земельної ділянки у зв'язку із систематичною затримкою відповідачем виплати орендної плати, а не її систематичною несплатою, та безпідставне застосування судом п. "д" статті 141 Земельного кодексу України, не беруться до уваги колегією суддів з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Невиконання відповідачем обов'язку зі сплати орендної плати у строк, визначений умовами договору, і є несплатою орендної плати, у зв'язку з чим суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин положення ст.141 п. "д" Земельного кодексу України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що договір оренди земельної ділянки може бути розірваний достроково, оскільки сам відповідач не заперечує затримку у 8 місяців у виплаті орендної плати позивачу, що є істотним порушенням Закону України "Про орендну землі" і істотних умов договору оренди, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки разове порушення умов договору у цій частині не є істотним і не може бути підставою для розірвання договору у зв'язку із систематичним порушенням його умов.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд невірно виклав обставини справи у рішенні, зазначивши, що ТОВ "Степове" своєчасно виконало свої договірні зобов'язання перед позивачем за 2012 рік, фактично не перевіривши цього, не беруться до уваги колегією суддів, оскільки спростовуються довідкою ТОВ "Степове" № 1 від 28.01.2015 року, згідно якої ОСОБА_3 за 2012 рік згідно договору оренди земельної ділянки нараховано орендної плати 8110,19 грн., утримано прибутковий податок у сумі 1216,53 грн. та виплачено 31.05.2012 року 11.70 грн., 30.09.2012 року 1260 грн., 05.12.2012 року 120 грн., 21.12.2012 року 5498,83 грн., а всього 6893,66 грн.

Також не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно зазначив у рішенні, що "невиплата орендної плати відповідачем була затримана лише на незначний період", оскільки поняття "незначний період" відсутнє в цивільному законодавстві, затримка орендної плати протягом 8 місяців, на яку позивач розраховував, завдала позивачу істотної шкоди, так як сторони погодили сплату відповідачем орендної плати не щомісячно, а раз на рік, тому для правильного вирішення даної справи правове значення має не тривалість затримки розрахунку в часі протягом року, за який має бути здійснено розрахунок, а систематичність затримки розрахунку протягом дії договору з огляду на те, що такі розрахунки мають проводитись один раз на рік.

Також не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги стосовно відхилення клопотання про витребування установчих документів відповідача з метою з'ясування повноважень ТОВ "Степове" на укладання договору оренди земельної ділянки, оскільки підстави заявленого позивачем позову не пов'язані із запереченнями повноважень відповідача на укладання договору оренди земельної ділянки, сам позов пред'явлено до ТОВ "Степове" та під час розгляду справи клопотань з приводу неналежності відповідача сторонами не було заявлено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в судовому засіданні не було проведено заміну секретаря судового засідання та не роз'яснено сторонам право на відвід секретарю, не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду, оскільки не призвели до неправильного вирішення спору по суті.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що судом першої інстанції не розглянуто клопотання представника позивача про допит свідка, не беруться до уваги колегією суддів, оскільки суд має відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд першої інстанції ухвалив рішення, яке відповідає вимогам норм ст.ст.213-215 ЦПК України, на підставі наявних у матеріалах справи належних та допустимих доказів та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3 Крім того, представником позивача, яка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у суді апеляційної інстанції клопотання про допит свідка не заявлялося.

Інші порушення норм процесуального права, а саме: копія повного тексту рішення суду була видана представнику позивача з порушенням строків, встановлених ЦПК України, представник позивача була позбавлена права на ознайомлення із журналом судового засідання від 11.09.2014 року і вступною та резолютивною частиною рішення суду, оскільки станом на 12.09.2014 року вони у матеріалах справи були відсутні, на які посилається представник позивача в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони не призвели до неправильного вирішення справи та, відповідно до вимог ч.3 ст.309 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду на підставі ст.308 ЦПК України залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: