АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3193/15 Справа № 2-4729/11 Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Дніпропетровськ 29 липня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Лаченкова О.В.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства

Комерційний Банк «ПриватБанк»

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Верус» про відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «ПриватБанк» у березні 2010 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та ТОВ «Верус» про відшкодування збитків спричинених шахрайськими діями ОСОБА_3

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_3, працюючи на посаді керівника відділення «Перекопська, 20» ПАТ КБ «ПриватБанк» своїми злочинними діями, а саме оформленням кредитних договорів за підробленими документами на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завдала підприємству шкоду в сумі 79 014,04 долара США що станом на 06.05.2014 року еквівалентно 906 251, 53 грн., яку вони просять стягнути з відповідача /т.1 а.с. 2-6, т.2 а.с. 90-92/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено у задоволенні позовних вимог /т.2 а.с. 120-126/.

З рішенням суду не погодився позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» і звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати це рішення та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з постановою нового рішення, відповідно до п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працюючи на посаді керівника відділення «Перекопська, 20» ПАТ КБ «ПриватБанк» що підтверджується трудовою книжкою /т.1 а.с. 148-149/, зловживаючи своїм службовим становищем, за попереднім зговором з ОСОБА_6, здійснила винні протиправні дії що призвели до заподіяння позивачу майнової шкоди.

Так 22.06.2007 року на підставі підроблених ОСОБА_3 документів був укладений кредитний договір № HETOGА00001932 на ім'я ОСОБА_4 про надання кредиту в сумі 33 264 долара США під заставу нерухомого майна.

23.04.2007 року також на підставі підроблених документів ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № HETOGА00001866 на ім'я ОСОБА_5 в сумі 32 262, 50 долара США під заставу житлового будинку.

15.01.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» було укладено договір поруки в розмірі 10 000 грн. /т.1 а.с. 41/.

29.05.2013 року Дніпровським районним судом м. Херсона був винесений вирок по кримінальній справі, яким ОСОБА_3, визнано винною у скоєні злочину передбаченого ч.5 ст. 191 КК України та засуджено до 7 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчою діяльністю строком на 1 рік та з конфіскацією всього майна засудженої /т.1 а.с. 219-244/.

Цивільний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» був залишений без розгляду через наявність, на момент винесення вироку, заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2011 року щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1 835 971, 20 грн., яке було скасовано ухвалою того ж суду від 02.07.2013 року /т.1 а.с. 67, 115/.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 06.05.2014 року відносно ОСОБА_3 вирок залишено без змін /т.2 а.с. 31-37/.

Зазначеними злочинними діями ОСОБА_3, станом на 06.05.2014 року, позивачу завдано шкоду у розмірі 79 014,04 долара США, а саме заборгованість за кредитним договором укладеним на ім'я ОСОБА_4 - 40 341, 20 доларів США та на ім'я ОСОБА_5 - 38 672, 84 долара США, яку позивач просить стягнути з ОСОБА_3 /т.2 а.с. 94, 95/.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції посилається на те, що ОСОБА_3, як керуюча відділенням КБ «ПриватБанк», при укладенні кредитних договорів на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дотрималася порядку який передбачений для укладання договорів, а позивачем не надано доказів які б це спростували. Що ОСОБА_3 є посадовою особою і її діяльність регулюється нормами трудового законодавства на які позивач не посилається. Крім того, позивачем пропущено строк звернення з даним позовом до суду передбачених ст.ст. 228, 223 КЗпП України.

Але з таким висновком суду погодитися не можна, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місцє обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які вимагають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.1, 6 та 11 ЦК України наявність або відсутність прав та обов'язків сторін, їх обсяг, припинення, зміна або виникнення прав і обов'язків учасників правовідносин встановлюються та регулюються нормами матеріального права й договором.

Установлюючи наявність, відсутність або припинення правовідносин між сторонами цивільного спору, визначаючись із видом цих правовідносин і з обсягом прав та обов'язків сторін у цих правовідносинах, установлюючи фактичні обставини справи щодо правовідносин сторін спору, необхідно виходити з положень норм матеріального права, яка регулює зазначені правовідносини, та вирішуючи спір встановити всі фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, та які зазначені у норми матеріального права, яка регулює ці правовідносини.

Згідно зі ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З матеріалів справи вбачається, що винними діями відповідача ОСОБА_3 завдано шкоду ПАТ КБ «ПриватБанк», що встановлено під час розгляду кримінальної справи, та підтверджено обвинувальним вироком по справі.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні,що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Після набуття вироку суду законної сили, позивач, у грудні 2014 року уточнив свої позовні вимоги, та залишив тільки два епізоди злочинних дій ОСОБА_3, якими позивачу завдано шкоду, а саме укладення договору з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтверджуються вироком суду, на загальну суму 78 996, 60 доларів США /т.2 а.с. 90-92/.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що розмір шкоди, заподіяної з вини працівника знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

Крім того, встановлено, що шкода підприємству заподіяна спільними умисними діями працівника підприємства та інших осіб, що передбачає солідарну відповідальність, та з урахуванням того, що при постанові Дніпровським районним судом м. Херсона обвинувального вироку цивільний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без розгляду, до цих правовідносин необхідно застосовувати ст. 1166 ЦК України та стягнути з ОСОБА_3 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

За таких обставин, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2015 року підлягає скасуванню, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» шкоду в сумі

79 014, 04 долара США.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави Україна судовий збір в сумі 3 654 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Лаченкова О.В.