Справа № 527/1688/15-ц
номер провадження 2/527/458/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.07.2015 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Левицької Т.В.,
при секретарі - Папенко Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування,
До судового засідання представник позивача ОСОБА_2 направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір.
Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2014 року між ОСОБА_1 та товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.09.2014 № АІ/6340694, відповідно до якого позивач прийняв на себе, як страховик, зобов'язання забезпечити відшкодування шкоди, заподіяної третім особам внаслідок дорожньо-транспортної події, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно правова відповідальність особи, застрахована за договором (полісом). Згідно полісу № АІ/6340694 забезпечений транспортний засіб Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1.
Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 грудня 2014 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Зокрема в постанові зазначено, що ОСОБА_1 19.12.2014 року о 13 год. 10 хв. в м. Кременчук Полтавської області, на квт.278., біля будинку 25 керуючи автомобілем Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпеці, допустив наїзд на автомобіль Volkswagen Раssat, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія Хатчадур Хагопьян, який стояв позаду. В результаті транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постанова набрала законної сили.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Volkswagen Раssat,» д.н.з. НОМЕР_2 належить ПП « ВІП-РЕНТ» .
Майнові інтереси потерпілого внаслідок ДТП власника автомобіля «Volkswagen Раssat,» д.н.з. НОМЕР_2 застраховано у ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група.
Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до підпункту 33.1.4. пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, що діяла на час виникнення правовідносин), у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
Згідно ст.38 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяла на час виникнення правовідносин), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верхового суду України від 12 лютого 2014 року по справі № 6-1цс14, неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1. статті 38 Закону, після внесення до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подавати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страхувальника про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.
Пунктом 16 Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону №1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.
Тобто, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок водія повідомити письмово страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Також судом встановлено, що у даному випадку дорожньо-транспортна пригода сталася 19 грудня 2014 року, із письмовою заявою про подію, що має ознаки страхового випадку, відповідач ОСОБА_1 не звернувся до страхової компанії, як це передбачено законом .
За таких умов у позивача ОСОБА_4 з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» виникло право регресної вимоги до відповідача ОСОБА_1, у межах виплаченого страхового відшкодування.
Таким чином, відповідач не надав суду доказів щодо поважності причин пропуску строку звернення, а позивач надав достатньо доказів на право вимоги та розміру страхового відшкодування.
Проаналізувавши дані обставини по справі, суд дійшов висновку, що відповідач не повідомив письмово страховика про настання страхового випадку у встановлений строк, позивач виплатив власнику пошкодженого автомобіля суму майнової шкоди, тому позивач правомірно заявив регресну вимогу до відповідача.
На підставі ст.88 ЦПК України позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 243,60 грн.
Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України ст. ст. 33,38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
Позов товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Т. В. Левицька