Провадження № 22-ц/780/3798/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 01.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

01 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Приходька К.П., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря Ромашини І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Даніель» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2015 року у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Комерційний банк «Даніель» звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 16.01.2014 між ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний банк «Даніель» було укладено договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т- 42665, за яким вклад розміщено на період з 16.01.2014 по 15.02.2014. В цей же день постановою Правління НБУ від 16.01.2014 № 14 банк був віднесений до категорії неплатоспроможних і саме з цього дня Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Комерційний банк «Даніель» розпочав процедуру здійснення тимчасової адміністрації банку. З 15.04.2014, відповідно до постанови НБУ № 217 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Даніель», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 16.04.2014 №29 про початок процедури ліквідації банку.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що укладений договір банківського вкладу є нікчемним, так як укладений з порушеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Разом з тим, повноваження органів управління банку та органів контролю призупинилися з дня прийняття постанови НБУ від 16.01.2014 №14, у день укладення оспорюваного договору початок операційного часу банку становив з 09-15 год. та закінчився о 16-30 год., початок після операційного часу становив з 16-30 год. до 17-45 год., наказів банку про продовження післяопераційного часу не видавалося, а фінансова операція була здійснена о 21-50 год. 16.01.2014, а тому є підстави вважати, що договір банківського вкладу є недійсним (нікчемним).

На підставі викладеного, позивач просив суд встановити факт нікчемності договору банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42665 від 16 січня 2014 року, визнати недійсним нікчемний договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42665 від 16 січня 2014 року та визнати відсутнім право ОСОБА_2 на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів за договором банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42665 від 16 січня 2014 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Комерційний банк «Даніель» подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норма матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що спірний договір було укладено 16 січня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний банк «Даніель» в особі заступника голови правління ОСОБА_3, тоді як цього ж дня розпочато процедуру здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Комерційний банк «Даніель» і призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4

За таких умов заступник голови правління 16 січня 2014 року не мав повноважень на укладання спірного договору. Крім того зазначає, що працівниками банку було внесено грошові кошти на вкладні рахунки в післяопераційний час, що є порушенням встановленої процедури. Таким чином, є усі правові підстави для визнання договору банківського вкладу недійсним та визнання права відповідача на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів за вказаним договором відсутні.

Окрім того, позивач зазначає, що дії працівників банку, підпадають під ознаки злочину, передбаченого ст.ст. 190, 191 КК України, за зазначеним фактом розпочато кримінальне провадження.

Враховуючи вказані в апеляційній скарзі обставини, Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Комерційний банк «Даніель» просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Даніель» було укладено Договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42665 від 16 січня 2014 року. Сума вкладу становить 190000 гривень.

16 січня 2014 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» щодо початку процедури виведення ПАТ «КБ «Даніель» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації, починаючи з 17 січня 2014 року.

Цим же рішенням призначено уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Даніель» ОСОБА_4 з розпорядженням приступити до виконання обов'язків 17 січня 2014 року.

Пунктом 5 зазначеного рішення, відділу зв'язків з громадськістю та міжнародними організаціями (ОСОБА_5В.) доручено забезпечити розміщення інформації про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Даніель» на офіційній сторінці Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в мережі Інтернет не пізніше 20 січня 2014 року та у газетах «Урядовий кур'єр» та «ОСОБА_1 України» не пізніше 27 січня 2014 року.

Постановою Правління Національного банку України № 14 від 17 січня 2014 року «Про віднесення ПАТ «КБ «Даніель» до категорії неплатоспроможних» регламентується висновок Генерального департаменту банківського нагляду з приводу встановлення фактів невиконання цим банком вимог клієнтів, подання до НБУ недостовірної звітності, зокрема не відображення не виконаних у строк з вини банку документів клієнтів, які було встановлено під час інспектування ПАТ «КБ «Даніель».

У зв'язку з цим Правління НБУ прийняло постанову від 14 жовтня 2013 року № 406/БТ «Про віднесення ПАТ «КБ «Даніель» до категорії проблемних».

Лише 15 квітня 2014 року - через три місяці після укладення договору банківського вкладу - Постановою Правління НБУ № 217 відкликано банківську ліцензію за порушення банківського законодавства та постановлено ліквідувати ПАТ «КБ «Даніель».

16 квітня 2014 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 29 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Даніель».

Щодо наданого суду «Витягу з програмного засобу Операційний день банку «Б2», сертифікованого НБУ, щодо операцій за вкладними рахунками здійснених 16 січня 2014 року в ПАТ «КБ «Даніель» , Договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42665 від 16 січня 2014 року та квитанція, що підтверджує факт внесення відповідачем коштів на вкладний рахунок в сумі 190000, 00 гривень, датовані 16 січня 2014 року, не містять точного часу укладення договору та часу здійснення вкладу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що твердження позивача про здійснення фінансової операції після операційного часу не доводять факту недійсності договору банківського вкладу, не дають підстав для невиплати відповідачу гарантованої суми та не підтверджують наявності допущення будь-яких порушень з боку відповідача ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України принцип змагальності сторін в цивільному процесі полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Також позивачем не було доведено, в який саме час 16 січня 2014 року було укладено спірний договір та в який час призначено тимчасового адміністратора, тобто яка з цих двох подій передувала одна одній. При цьому, припинення повноважень особи на вчинення певних дій жодним чином не може зумовлювати недійсність правочинів, вчинених нею до цього часу.

З наведеного вбачається, що посилання позивача на те, що на час укладення договору особа, що його підписала від імені банку, не мала повноважень на це, не були належним чином доведені, відтак не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Критично ставиться колегія суддів й до посилань позивача на недійсність спірного договору через те, що грошові кошти від відповідача були прийняті у не встановлений для цього час, оскільки проведення такої операції було здійснене в понад операційний час. Дане посилання позивача не було належним чином доведено в ході розгляду справи.

При цьому, час технічного проведення операції щодо зарахування коштів на рахунок може свідчити лише про те, коли дана операція була проведена (внесена в базу) відповідним працівником банку, й жодним чином не може свідчити про те, коли ж саме відбулися дії, в ході яких вкладник фактично передав банку свої кошти. При цьому доказів з приводу того, що операцію з внесення коштів (а не їх технічне оформлення) було здійснено з порушенням встановленої процедури, а також, що таке порушення було допущене не самим банком, а вкладником, позивачем також надано не було, що веде до визнання таких посилань недоведеними в ході розгляду справи в суді першої інстанції.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а його рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких умов передбачені законом підстави для скасування рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з підстав зазначених в апеляційній скарзі оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а тому апеляційну скаргу Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Комерційний банк «Даніель» слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 318 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Даніель» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2015 року у справі відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді