Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Київської області від 9 квітня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про звернення стягнення,

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що 5 березня 2007 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір № KICOA00000134, згідно із умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 100 тис. доларів США зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення - 5 березня 2017 року.

Відповідно до умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 12 грудня 2013 року має заборгованість у сумі 196 123,22 доларів США.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ним та ОСОБА_2 5 березня 2007 року укладено договір іпотеки № KICOA00000134, за яким позичальник надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 80,30 кв.м., житловою площею 43,40 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Обумовлена сторонами договору ціна предмету іпотеки дорівнює 732 250 грн.

Іпотека за цим договором поширюється і на земельну ділянку.

Позивач з метою надання можливості відновити платіжну дисципліну за кредитним зобов'язанням надіслав повідомлення позичальнику про порушення основного зобов'язання та іпотечного договору з вимогою добровільно звільнити житловий будинок у разі продовження порушення.

Враховуючи те, що відповідач не виконав умови договору, просило у рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 9 квітня 2015 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 1 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KICOA00000134 від 5 березня 2007 року, яка станом на 12 грудня 2013 року складає 196 123,22 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 1 567 024 грн 53 коп., яка складається із: 82 639,10 дол. США - заборгованості за кредитом; 50 158,34 дол. США - заборгованості по процентам за користування кредитом; 6 834,96 дол. США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 47 121,82 дол. США - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 31,29 дол. США - штрафу (фіксована частина) та 9 337,71 дол. США - штрафу (процента складова) звернуто стягнення на будинок загальною площею 80,30 кв.м. та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» із укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем за початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності на момент продажу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного рішення убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення апеляційного суду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, правильно застосувавши положення ст. ст. 526, 575, 589 ЦК України, ст. ст. 33, 36, 37 ЗУ «Про іпотеку», врахувавши роз'яснення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», на підставі доказів, які належним чином оцінені, виходив із доведеності факту невиконання боржником його зобов'язань за кредитним договором, забезпеченим іпотечним договором.

Доводи заявника зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про звернення стягнення.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель