№ 642/8538/14
№ 2/642/318/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2015 року Ленінський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді: Гримайло А.М.

при секретарі: Смородськой М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського казенного експериментально протезно-ортопедичного підприємства про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду міста Харкова з цивільним позовом до Харківського казенного експериментально протезно-ортопедичного підприємства про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В судовому позивач заявив клопотання про затвердження мирової угоди, яку просив судом визнати та закрити провадження у справі, щодо якої досягнуто мирової угоди, згідно якої:

Сторони домовляються між собою, що по даній мировій угоді Відповідач поновляє ОСОБА_1 на посаді заступника директора підприємства з постачання та збуту, яку позивач раніше обіймав з 02.04.2007 року по 29.04.2013 року, та яка зараз є вакантною та відшкодовує йому заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 26168,08 грн.

Строк відшкодування встановлюється в тридцять календарних днів, перебіг якого починається наступного дня після визнання судом даної мирової угоди.

У свою чергу Позивач ОСОБА_1 відмовляється від своїх позовних вимог до Харківського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства у вигляді відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

У зв'язку з підписанням мирової угоди сторони просять суд визнати дану мирову угоду і закрити провадження в справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 175 ЦПК України закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Затверджуючи мирову угоду, суд згідно зі ст. 175 ЦПК зобов'язаний перевірити, чи не суперечить мирова угода закону і чи не порушує вона чиї-небудь права і охоронювані інтереси.

Приймаючи до уваги, справа довгий час знаходилась на розгляді, суду були надані докази як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, який на початку розгляду справи заперечував проти позову в повному обсязі, які потребують оцінки, а мирова угода як форма вирішення спору має свою спрощену процесуальну процедуру, в якій не передбачено обов'язку доказування та оцінки доказів, суд приходить до висновку, що зазначена мирова угода не підлягає визнанню, виходячи з наступного.

Судом з метою запобігання використання мирової угоди як інструменту зловживання правом, при вирішення питання про визнання мирової угоди встановлює наявність у позивача субєктивного права, а у відповідача зобовязань, а також факту невиконання таких зобовязань, які стали причиною порушення прав позивача, зясовуючи фактичні обставини справи. Таким чином, зясування судом фактичних обставин справи є обовязковою умовою визнання мирової угоди судом.

Мирова угода це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб'єктивні права та обов'язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмет спору, який відповідно до позовної заяви складається з суті та змісту правовідносин сторін та є матеріально правовою вимогою позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач, а ОСОБА_1 було пред'явлено позов до Харківського казенного експериментально протезно-ортопедичного підприємства, яке фінансується за Державні кошти, тому вирішення спору за даним позовом стосується інтересів Держави.

Також, зі змісту наданої на затвердження суду мирової угоди вбачається, що однією з її умов є поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора підприємства з постчання та збуту, оскільки посада заступника директора, яку займав ОСОБА_1 була скорочена.

Крім того, представником позивача не надано повноважень для укладення мирових угод, а саме в дорученні яка міститься в матеріалах справи, представник відповідача не уповноважений на укладання мирової угоди, як того вимагає закон, а сама мирова угода підписана в.о.директора ОСОБА_2, відносно якого також матеріали справи не містять наказу про виконання обовязків директора або призначення на посаду, а відповідно і повноважень на підписання доручення представнику відповідача.

У зв'язку з цим постановлення судового рішення на умовах досягнутої домовленості про мирову угоду є порушенням вимог статей 214, 215 ЦПК України, оскільки таке рішення не містить обов'язкових його складових - визначеності щодо встановлення обставин (фактів), їх правової оцінки, наявності порушення прав і свобод тощо тому під час судового розгляду підлягають з'ясуванню обставини, пов'язані з відповідністю дій, сторін вимогам законодавства, та з впливом цих дій на порушення прав і охоронюваних законом інтересів держави.

Відмова від позову, визнання позову і мирова угода є обов'язковими для суду лише тоді, коли вони не суперечать закону та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів.

На підставі викладеного, клопотання про затвердження мирової угоди є необґрунтованим та безпідставним, в зв'язку з чим задоволенню не підлягає. Судовий розгляд справи підлягає продовженню.

Керуючись ст.ст.175, 205, 208 - 210 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У визнанні мирової угоди укладеної між ОСОБА_1 та Харківським казенним експериментальним протезно-ортопедичним підприємством - відмовити.

Продовжити судовий розгляд справи.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на дану ухвалу можуть бути включені учасниками судового розгляду в апеляційну скаргу на рішення суду.

Суддя: Гримайло А.М..