ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 753/2472/15-ц
провадження № 4-с/753/61/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Заболотній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, зацікавлена особа стягувач МОХЕБІ МАХСАН АЛІ про визнання дій незаконними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, скасування постанови про арешт коштів боржника, зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Представник скаржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою до суб'єкту оскарження про визнання дій незаконними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, скасування постанови про арешт коштів боржника, зобовязання вчинити дії, мотивуючи вимоги боржника тим, що 21.01.2015 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46149641, яку вважає незаконною, поскільки вона була винесена на підставі виконавчого листа виданого Дарницьким районним судом м. Києва 21.01.2015 року, в якому недостовірно вказано ідентифікаційний номер НОМЕР_1 стягувача Мохебі ОСОБА_5, яка є нелегальним мігрантом з Ірану, не має посвідки на проживання в Україні і ідентифікаційний номер державними органами України їй не видавався та не вірно вказано адресу її проживання, що не відповідає положенню ст.18 Закону України „Про виконавче провадження. Старший державний виконавець Хільченко Р.В. був обізнаний з цією обставиною ще під час виконання ВП №43742208, тому діяв умисно в інтересах Мохебі ОСОБА_5. А днем раніше, тобто 20.01.2015 року, ОСОБА_4 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №43742208, в ході якої 2.07.2014 року постановив постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_2 Вказана постанова про закінчення виконавчого провадження є також протиправною, так як не містить змісту про зняття арешту, накладеного постановою від 2.07.2014 року, що суперечить вимогам ст.50 Закону України „Про виконавче провадження.За таких обставин просить визнати неправомірними дії субєкту оскарження щодо винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №46149641 від 21.01.2015 року, скасувати дану постанову, скасувати постанову про арешт коштів боржника від 2.07.2014 року по виконавчому провадженню ВП №43742208 та зобовязати старшого державного виконавця Хільченка Р.В. відмовити у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_2 на користь Мохебі ОСОБА_5 265 823 грн. 85 коп.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, просив їх задовольнити, надавши суду пояснення аналогічні змісту скарги.

Представник субєкта оскарження відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві в судові засідання не зявився жодного разу, про розгляд справи був неодноразово повідомлений належним чином (а.с.15; 162; 167), з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався.

Представник стягувача ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні вимог скарги, вказавши, що всі дій старшого державного виконавця Хільченка Р.В. були законними, а його процесуальні документи відповідають вимогам діючого законодавства.

Заслухавши представника скаржника, представника стягувача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

29.01.2015 року представник скаржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 направив до суду скаргу на дії відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про що свідчить відбиток штампу поштового відділення на конверті (а.с.7), яка булазареєстрована в канцелярії Дарницького районного суду м. Києва 3.02.2015 року, що підтверджується відбитком штампу суду на першому аркуші скарги (а.с.1).

У відповідності до ст.7 Закону України „Про державну виконавчу службу працівник органу державної виконавчої служби зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України, законами України.

Як передбачено ч.1, ст.6 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 1.11.2013 року з ОСОБА_2 на користь Мохебі ОСОБА_5було стягнуто 265 823 грн. 85 коп. в порядку поділу майна подружжя, отриманих від послуги з надання майна в оренду. Дане рішення набрало законної чинності 26.11.2014 року (а.с.27).

Як наголошує ч.1-4, ст.19 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

21.01.2015 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2602/5051/12 по вказаній цивільній справі (а.с.27). Цього ж дня 21.01.2015 року представник стягувача ОСОБА_6 звернувся до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с.25-26), подавши вказаний виконавчий лист.

Згідно ч.2, ст.25 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Як вбачається з огляду вказаної заяви, цього ж дня 21.01.2015 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46149641, в якій зазначено про надання боржнику строку на добровільне виконання рішення суду до 28.01.2015 року (а.с.4; 29). Оцінюючи дії субєкту оскарження на цій стадії, суд вважає, що він діяв в межах зазначених норм права і виніс постанову у триденний термін з моменту отримання ним заяви стягувача. А посилання представника скаржника про недостовірні реквізити ідентифікаційного номера стягувача та відсутність її місця проживання у виконавчому листі можуть бути підставами для звернення в порядку ч.2, ст.369 ЦПК України про виправлення помилок, допущених при його оформленні.

За правилами п.3, ч.1, ст.18 Закону України „Про виконавче провадження увиконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, власне імя та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код субєкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника, тощо.

Таким чином, з вищевказаної норми Закону вбачається, що індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача зазначається у виконавчому листі лише за його наявності, тобто якщо він є у наявності і відомий судові, який видав виконавчий документ. Тобто, відповідно до системного тлумачення п.3, ч.1, ст.18 Закону України „Про виконавче провадження індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача є інформацією, що вноситься до виконавчого документу органом, який його видав, лише у випадку його наявності та не є обовязковим реквізитом для відкриття виконавчого провадження.

Ствердження представника боржника про відсутність реєстрації в Україні стягувача не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, а може бути предметом розгляду інших державних органів. За таких обставин вимоги скарги в частині визнання дій субєкту оскарження щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №46149641 від 21.01.2015 року незаконними і скасування її є необґрунтованими та безпідставними та не підлягають задоволенню.

Як наголошує ч.1-2, 4, ст.52 Закону України „Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт.

За змістом п.4.1.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 2.04.2012 року №512/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 2.04.2012 року №489/20802 на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

В ході виконавчого провадження ВП №43742208старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 виніс постанову про арешт коштів боржника від 2.07.2014 року (а.с.103).

Як зазначає ч.2, ст.50 Закону України „Про виконавче провадження у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

20.01.2015 року старший державний виконавець Хільченко Р.В. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 43742208, в ході якої 2.07.2014 року постановив постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_2 (а.с.154), в якій дійсно не зазначив про зняття арешту з коштів боржника. Однак на даний час дана постанова не була оскаржена, ніким не скасована, тому при її наявності суд не вправі скасувати постанову про арешт коштів боржника від 2.07.2014 року у виконавчому провадженні ВП 43742208, яке є закінченим, при цьому ні боржник, ні його представник не просять в даній скарзі скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження. За таких обставин не підлягає задоволенню вимога про скасування постанови про арешт коштів боржника від 2.07.2014 року.

Як передбачено ч.3, ст.387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як розяснює п.п.3; 5, п.18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №6 від 7.02.2014 року „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку. При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 3738 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Враховуючи обґрунтування вищеописаної відмови у задоволенні вимог скарги та зазначені норми права та їх розяснення, суд вважає необхідним і відмовити у задоволенні вимоги про зобовязання старшого державного виконавця Хільченка Р.В. відмовити у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_2 на користь Мохебі ОСОБА_5 265 823 грн. 85 коп.

Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд, враховуючи законність дій відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві при винесені оскаржуваних постанов та дій посадової особи, вважає необхідних відмовити в задоволенні вимог скарги в повному обсязі.

Згідно ст.388 ЦПК України поскільки суд відмовив у задоволенні вимоги даної скарги, тому з ОСОБА_2 на користь держави необхідно стягнути 487 грн. 20 коп. судового збору, від якого був звільнений скаржник при зверненні до суду.

Керуючись ст.10; 11; 57-59; 60; 209-210 ЦПК України, на підставі ст.383-388 ЦПК України, ст.6; 11; 18; 19; 25; 50; 52 Закону України „Про виконавче провадження, ст.7 Закону України „Про державну виконавчу службу, п.4.1.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 2.04.2012 року №512/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 2.04.2012 року №489/20802, п.п.3; 5, п.18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №6 від 7.02.2014 року „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, зацікавлена особа стягувач МОХЕБІ МАХСАН АЛІ про визнання дій при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2015 року у виконавчому провадженні ВП №46149641 незаконними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2015 року у виконавчому провадженні ВП №46149641, скасування постанови про арешт коштів боржника від 2.04.2014 року у виконавчому провадженні ВП №4374208, зобовязання вчинити дії щодо відмови у відкритті у виконавчому провадженні за виконавчим листом виданим Дарницьким районним судом м. Києва 21.01.2015 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 487 грн. 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини ухвали через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя :