АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3284/15 Справа № 199/8656/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В.В. Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Калиновського А.Б.

за участі секретаря - Ялової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року у справі за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради, за участю прокурора Амур-Нижньодніпровського районну м.Дніпропетровська, який вступив у справу з метою представництва інтересів неповнолітнього ОСОБА_4, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилалася на те, що вона є бабусею неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Онук мешкає разом з нею та з дідусем - ОСОБА_5 Відповідач є батьком неповнолітньої дитини, мати дитини ОСОБА_4, яка є її донькою, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Донька зажиття разом з онуком з дня його народження мешкали разом із нею. Відповідач вихованням свого сина не займається, ним не цікавиться. Участі у його вихованні не приймає. Матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вона та дідусь дитини ніколи не забороняли відповідачу спілкуватись з сином, але він усунувся від батьківських прав та не хотів зустрічатися з ним, тому просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

09 грудня 2014 року Прокуратура АНД району м. Дніпропетровська звернулася до суду першої інстанції із заявою про вступ прокурора у справу з метою представництва прав неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.27).

Рішенням Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2015 року виправлено описку у вищезазначеному рішенні суду (а.с.81).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилили з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є батько - ОСОБА_3 мати - ОСОБА_8 (а.с.8).

У листопаді 1999 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб та ОСОБА_8 змінила своє прізвище на - ОСОБА_9 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року мати дитини ОСОБА_8 померла (а.с.7).

З матеріалів справи вбачається, неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає разом з бабусею - ОСОБА_2 та дідусем- ОСОБА_5 (а.с.4).

В матеріалах справи міститься висновок органу опіки та піклування в особі Амур-Нижньодніпровської районної ради від 13 січня 2015 року № 4/4-12 в якому зазначено, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.44-47).

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров"я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дитини; 3) жорстко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Перелік підстав, з яких батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, передбачений ст.164 СК України, є вичерпним. Кожна з них має самостійний характер і підлягає окремому доказуванню.

В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз"яснено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками.

Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов"язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об"єктивного з"ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Як вбачається з матеріалів справи згідно відповіді наданою КЗО СЗШ №47, за період навчання з 2006 року по 2010 рік дитини ОСОБА_4, у вказаному навчальному закладі, батько дитини - ОСОБА_3 школу відвідував періодично, приймав учать у батьківських зборах та в матеріально-технічному забезпеченні класу (а.с.39).

Судом встановлено, відповідачем була оформлена пенсія по втраті годувальника та пенсія дитині інваліду, вказаними грошовими коштами розпоряджалася позивач в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач у 2014 році звертався до школи, де навчається неповнолітній, ОСОБА_4, та службу у справах дітей за місцем проживання дитини для можливості налагодження взаємовідносин із сином. Відповідач має позитивні характеристики з місця навчання та проживання (а.с.36, 38, 34, 35).

Відповідач виявляє бажання спілкуватися з сином, налагодити з ним взаємовідносини.

Відповідач перераховував грошові кошти на ім'я ОСОБА_2 на утримання дитини (а.а.40).

З матеріалів справи вбачається, що позивач не надала суду жодного доказу винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками по вихованню сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд правильно, відмовив ОСОБА_11 у задоволені її позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Доводи апеляційної скарги стовно того, що відповідач навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків є безпідставними та спростовуються наданими до матеріалів справи доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді