Провадження № 2/0202/51/2015
22 квітня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
при секретарі - Фісун К.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на свою користь заборгованість закредитним договором № 93К від 30.03.2007 року у розмірі 181 131,81грн., а також стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 10 000 грн.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 93К від 30.03.2007 року, згідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 100 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 20,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.03.2012 року. Проте, в порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду.
Вимоги до відповідача ОСОБА_1, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, ОСОБА_2 договору поруки № 93 К від 30.03.2007 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2012 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованостібула задоволена.
Ухвалою суду від 18 грудня 2012 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 201 2року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованостіскасовано.
При новому розгляді справи представник позивача відповідно до заяви від 18.03.2015 року просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання у справі не з'явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення. Про причину неявки суд не повідомили.
Представник відповідача ПАТ «Акцент-Банк» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.
Представник позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними доказами.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 93К від 30.03.2007 року, згідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 100 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 20,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.03.2012 року.
Вимоги до відповідача ОСОБА_1, що випливають з договору №93 К від 30.03.2007 року, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ОСОБА_2 договору поруки №93К від 30.03.2007 року. Відповідно до п.4 Договору поруки у випадку невиконання боржником обовязків за кредитним договором, Боржник і поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.
Згідно до п.11 Договору поруки сторони прийшли до згоди, що строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, встановлюється протягом пяти років.
Як вказує у своїй позовній заяві позивач, у звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов договору № 93К від 30.03.2007 року заборгованість за ним станом на 12.03.2012 року склала 191 131,81 грн., де: 74 439,20грн. заборгованість за кредитом; 73 654,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 32 698,69грн. пеня по простроченій заборгованість за кредитом; 250грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 9 089грн. 61 коп. штраф (процентна складова).
Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного.
Згідно до ст.ст.526,527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.
Згідно статей 598, 599 ЦК України договірні зобовязання припиняються на підставах встановлених договором або законом, а саме: виконання цього зобовязання, проведеним належним чином.
Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Як встановлено в судовому засіданні, Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.02.2014 року по справі № 344/5494/13-ц, провадження №2/344/298/14 за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, рішення набрало законної сили. Рішенням встановлено, що під час підписання договору №93к від 30.03.2007 року сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, про що свідчать підписи на кожній зі сторінок оспорюваного договору (а. с. 77-79).
Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
Відповідач ОСОБА_2 відповідно до заяв просив суд застосувати ч. 4 ст. 559 ЦКУщодо припинення договору поруки, зазначив, що з розрахунку заборгованості вбачається, що позичальником з березня 2009 року взагалі не погашалася заборгованість за основним зобовязанням строк виконання якого настав. Натомість позов заявлено тільки в березні 2012 року, тобто через три роки.
Однак суд не може прийняти твердження відповідача про припинення договору поруки, оскільки відповідно до п. 11 Договору поруки № 93К від 30.03.2007 року, сторони прийшли до згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, встановлюється у 5(пять) років.
Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_1, ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню, підстав для звільнення від сплати чи зменшення суми заборгованості судом не встановлено.
Згідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України із відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, у розмірі 955,66 грн. з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 549, 551, 554, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 224-226 ЦПК України, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П.Слюсар