Справа №333/1527/15-ц
Провадження №2/333/1209/15
30 квітня 2015 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді Тучкова С.С.,
при секретарі Шелесько Ю.О.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/1527/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження квартирою шляхом визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4, Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в якому зазначила, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Крім її доньки ОСОБА_3 та онуки ОСОБА_4, за зазначеною адресою зареєстрований ОСОБА_2, між яким та ОСОБА_3 30.04.2014 року були припинені шлюбні стосунки. При цьому відповідач у вищезазначеній квартирі з березня 2014 року не проживає. У звязку з реєстрацією ОСОБА_2 у квартирі вона змушена нести зайві витрати по сплаті за комунальні послуги. Теперішнє місце проживання відповідача їй не відоме. Враховуючи викладене, вона просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Позивач у судовому засіданні позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити в повному обсязі, а також пояснила, що договірних відносин між нею та відповідачем з приводу найму вказаного житла не існує. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач відмовляється.
Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач у судовому засіданні не заперечувала проти такого вирішення справи.
Третя особа ОСОБА_3, представник третьої особи Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином. ОСОБА_3 надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, проти позову не заперечувала.
Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.
За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5, 6).
Згідно довідки вих.№б/н від 05.08.2014 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс «Рассвет», за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.9).
Заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 30.04.2014 року, що набув законної сили 13.05.2014 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.11).
На підставі актів від 06.08.2014 року, 24.11.2014 року, 10.02.2015 року, складених представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс «Рассвет», встановлено, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, з березня 2014 року не проживає (а.с.12, 13, 14).
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, кожний окремо, суду показали, що відповідач у спірній квартирі не проживає більше року, комунальні послуги не сплачує.
З урахуванням вищевикладеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.
Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.
Отже, оскільки відповідач не є власником спірної квартири, не проживає у ній більше одного року, витрати на її утримання не несе, комунальні послуги не сплачує, а також враховуючи те, що, зокрема, розмір комунальних платежів залежить від кількості зареєстрованих у квартирі осіб, і зазначені витрати в даному випадку несе власник, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в квартирі позивача порушує право останньої як власника житлового приміщення.
Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Так як позивачі просили не стягувати з відповідача сплачений ним при подачі позовної заяви до суду судовий збір, тому суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивачів судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.317, 319, 321, 391, 405 ЦК України,ст.3, 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», ч.4 ст.169, ст.ст.10, 11, 59, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження квартирою шляхом визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4, Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №100 (сто), розташованою за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Новокузнецька, будинок №53 (пятдесят три).
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя С.С. Тучков