АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/73/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2126/15Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.,

суддів: Чічіля В.А., Гальонкіна С.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області

на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області про стягнення інфляційних витрат та 3% річних від суми боргу.

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області про стягнення інфляційних витрат та 3% річних від суми боргу, у якому зазначав, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.03.2015 року по справі № 524/504/14-а було задоволено його позов та зобов'язано виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області нарахувати та виплатити йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати, на виконання якої відповідач нарахував йому кошти в сумі 1417, 77 грн. Виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука виконав зобов'язання по сплаті боргу лише 04.06.2014 року, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на його користь інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми за період прострочення.

ОСОБА_2 просив стягнути з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області на його користь, за період прострочення грошового зобов'язання в сумі 1417 грн. 77 коп. з 01.04.2014 року по 31.05.2014 року, інфляційні витрати в сумі 102 грн. 44 коп., стягнути з відповідача на його користь за період прострочення грошового зобов'язання в сумі 1417 грн. 77 коп. з 28.03.2014 року по 04.06.2014 року. 3% річних від суми боргу в сумі 8 грн. 04 коп. та судові витрати.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07 травня 2015 року позов ОСОБА_2 до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області про стягнення інфляційних витрат та 3% річних від суми боргу - задоволено частково.

Стягнуто з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області на користь ОСОБА_2інфляційні втрати за невиконання основного зобов'язання за період з 01.04.2014 року по 31.05.2014 року у розмірі 102, 44 гривень.

Стягнуто з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області на користь ОСОБА_2судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

В частині позовних вимог про стягнення з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області на користь ОСОБА_2за період прострочення грошового зобов'язання в сумі 1417 грн. 77 коп. з 28.03.2014 року по 04.06.2014 року, 3 % річних від суми боргув сумі 8 грн. 04 коп. - відмовлено.

Відповідач виконком Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області, не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Автозаводського районного суду м. ОСОБА_2та зобов'язано виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити ОСОБА_2 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати.

Згідно зі статтею 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законами України: «Про оплату праці»; «Про індексацію грошових доходів населення»; «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»; Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

За частиною другою вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз частини другої статті 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов'язання.

При цьому частина п'ята статті 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами правовідносин, які регулюються нормами трудового законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в частині заявлених вимог про стягнення 3% річних від суми боргу.

Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення витрат від інфляції.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 625 ЦК передбачені спеціальні правові наслідки, які настають у разі прострочення виконання грошового зобов'язання: на боржника покладається обов'язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 1 жовтня 2014 року у справі №113цс14, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних (ст. 625 ЦК України) входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

При цьому частина третя статті 11 ЦК, в якій йдеться про те, що цивільні права та обов'язки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, із рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність.

Виходячи з зазначеного, положення статті 625 ЦК України поширюються на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду та виникло на підставі цивільно-правових відносин

Таким чином, рішення місцевого суду необхідно скасувати в частині стягнення з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області на користь ОСОБА_2 інфляційних втрат за невиконання основного зобов'язання за період з 01.04.2014 року по 31.05.2014 року у розмірі 102, 44 гривень.

В іншій частині рішення слід залишити без змін.

За таких обставин, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1,4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області- задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07 травня 2015 року - скасувати в частині стягнення з виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області на користь ОСОБА_2 інфляційних втрат за невиконання основного зобов'язання за період з 01.04.2014 року по 31.05.2014 року у розмірі 102, 44 гривень.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука Полтавської області про стягнення інфляційних втрат за невиконання основного зобов'язання за період з 01.04.2014 року по 31.05.2014 року у розмірі 102, 44 гривень - відмовити

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді : С.А. Гальонкін

В.А. Чічіль