АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1558/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства „Банк „Таврика про стягнення коштів з апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства „Банк „Таврика на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2015 року, -

встановила:

В листопаді 2014 року ПАТ „Банк „Таврика (далі Банк) звернулося в суд із заявою про скасування заходів забезпечення позову, встановлених в ухвалі Хмельницького міськрайонного суду від 06.12.2012 року у вигляді накладення арешту на майно Банку в межах ціни позову на суму 415 559 грн.

На обґрунтування заяви зазначив, що на підставі вказаної вище ухвали суду реєстратором Хмельницької філії ДП „Інформаційний центр МЮ України 26.12.2012 року було зареєстровано вказане публічне обтяження, яке може бути скасовано державним реєстратором лише на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2015 року в задоволенні заяви було відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд безпідставно та невмотивовано відмовив у заяві, оскільки іншого шляху зняття обтяження в державному реєстрі ніж ухвалення відповідного судового рішення законом не передбачено.

В судове засідання представник апелянта не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в письмовій заяві просив суд розгляд справи провести без його участі.

Представник ОСОБА_1 в суді проти задоволення апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши пояснення представника сторони, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування арешту на майно суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави, передбачені ЦПК України для скасування арешту, з врахуванням вимог Законів України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Такий висновок суду є обґрунтованим.

Згідно з ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Пунктом 10 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року, № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпечення позову з тих чи інших причин відпала або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15.02.2013 року стягнуто з ПАТ „Банк „Таврика на користь ОСОБА_1 226 445 грн. 08 коп. та 18 114 грн. 36 коп., а всього 415 559 грн. та 3 219 грн. судового збору.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 06.12.2012 року з метою забезпечення позову було накладено арешт на нерухоме майно, яке належить банку із забороною проводити відчуження чи іншими чином передачу вказаного майна на користь третіх осіб.

Постановою правління НБУ від 20.03.2013 року відкликано банківську ліцензію АТ „Банк „Таврика і прийнято рішення про його ліквідацію. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок здійснення процедури ліквідації банку та призначення уповноваженої особи на ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлено ці обставини.

31.03.2014 року ПАТ „Банк „Таврика звернулося в суд із аналогічною заявою про скасування заходів забезпечення позову за таких самих обставин, що і в даній справі.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 06.05.2014 року в задоволенні вказаної ухвали було відмовлено, оскільки ухвалу суду про забезпечення позову була постановлена до призначення уповноваженої особи Фонду, а рішення суду про стягнення з банку на користь ОСОБА_1 грошових коштів не було виконано в повному обємі.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 01.10.2014 року, яка на даний час є чинною, вищевказану ухвалу суду першої інстанції було залишено без змін. При цьому суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, з дня призначення уповноваженої особи Фонду (20.03.2013 року) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (утому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

За таких обставин суд апеляційної інстанції прийшов до висновку що арешт, накладений ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 06.12.2012 року з метою забезпечення позову на нерухоме майно, яке належить банку, втратив свою чинність на підставі вищевказаної норми Закону з 20.03.2013 року, і правових підстав для його скасування в судовому порядку не вбачається.

Суд першої інстанції при вирішенні конкретної заяви ПАТ „Банк „Таврика про скасування арешту прийшов до аналогічних висновків.

Ці встановлені судом обставини відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню в даній справі.

При цьому судом правильно було зроблено висновок про те, що враховуючи вимог п.п. 6 п. 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 868 від 17.10.2013 року, відмова державного реєстратора від зняття обтяжень у звязку з відсутність відповідної ухвали суду про це, не є підставою для скасування заходів забезпечення позову в порядку, передбаченому ст. 154 ЦПК України.

Посилання апелянта на зміну обставин, що зумовили застосування запобіжного заходу в даному випадку є безпідставним, оскільки не можна вважати введення ліквідаційної процедури банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб такими обставинами в контексті даної справи, з урахуванням змісту п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 16664515 від 22.10.2014 року державного реєстратора прав на нерухоме майно може бути оскаржено у встановленому законом порядку, про що зазначено безпосередньо у цьому рішенні.

Враховуючи встановлені вище обставини висновок суду про необхідність відмови у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову є обґрунтованим, відповідає нормам процесуального та матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Банк „Таврика відхилити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія ухвала