09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючий суддя: Качан В.Я.
Судді: Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.
секретар: Архіпова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу позивача ПАТ КБ «Приват Банк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У травні 2015 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.01.2014 в розмірі 13 296,70 грн.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «Приват Банк» просить суд скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.
Разом з тим, апелянт посилається на те, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а тому позичальник повинен виконати свої зобов'язання щодо повернення кредиту.
Заслухавши доповідь головуючого, представника ПАТ КБ «Приват Банк» - Хитрової Л.В., яка з'явилася в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
З матеріалів справи вбачається, що 29.01.2014 між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку.
При цьому, 29.01.2014 ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приват Банк», в якій зазначено, що ОСОБА_1 ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, з Тарифами ПАТ КБ «Приват Банк», які були надані йому в письмовому вигляді, та згоден з ними. А також, ОСОБА_1погодився, що зазначена Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, з Тарифами ПАТ КБ «Приват Банк» становить договір про надання банківських послуг.
Вирішуючи питання про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів того, що відкривався рахунок, що відповідач отримував банківську картку, відтак, позивачем не доведено наявності укладеного між сторонами договору та отримання відповідачем кредиту.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Так, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції обмежився доказами, приєднаними позивачем до позовної заяви, та мотивував відмову в задоволенні позовних вимог не наданням доказів того, що відкривався рахунок та що відповідач отримував банківську (кредитну) картку.
При цьому, судом першої інстанції не враховано, що факти, якими обґрунтовано позовні вимоги підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 ст. 179 ЦПК України).
Як наслідок, судом першої інстанції не витребувано від позивача доказів обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких між сторонами виник спір, а саме, не витребувано доказів на підтвердження отримання відповідачем банківської (кредитної) картки та відкриття банком відповідного рахунку відповідачу.
Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.
З урахуванням зазначеного положення ЦПК України, колегією суддів встановлено, що у підтвердження укладення 29.01.2014 між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору, банком було видано відповідачу банківську (кредитну) картку, про що свідчить копія фотокартки відповідача із банківською карткою, здійснена на підтвердження отримання останнім вказаної картки (а.с. 63).
Разом з тим, із виписки з особового рахунку вбачається, що 29.01.2014 ОСОБА_1 було відкрито банком картковий рахунок з сумою кредитного ліміту в розмірі 5 000,00 грн. (а.с. 64-70).
Відповідно до ст. ст. 626, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Як вбачається з матеріалів справи, 29.01.2014 між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У підтвердження укладення вказаного договору відповідачем підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приват Банк», в якій зазначено, що ОСОБА_1 ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, з Тарифами ПАТ КБ «Приват Банк», які були надані йому в письмовому вигляді, та згоден з ними. При цьому, відповідач отримав платіжну картку з відкриттям карткового рахунку на його ім'я, що підтверджується матеріалами справи. Договір про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку від 29.01.2014 не оспорювався та не дійсним не визнавався.
Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Положенням п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що строк дії кредитного ліміту співпадає із строком дії кредитної карти. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу про припинення договору, він автоматично лонгується на такий же строк.
Як вбачається із виписки з особового рахунку відповідача, позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язання щодо надання кредитного ліміту шляхом зарахування на платіжну картку виконано належним чином відповідно до умов спірного договору, проте відповідачем ОСОБА_1 зобов'язання щодо повернення кредитних коштів не виконано, у зв'язку із чим утворилась заборгованість.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання кредитного ліміту від 29.01.2014, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1, станом на 11.05.2015 заборгованість становить13 296,70 грн., з яких: загальний залишок заборгованості - 4 999,58 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками - 5 937,75 грн., пеня - 1 250,00 грн., штраф - 1 109,36 грн.
Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, оскільки банк свої зобов'язання щодо надання кредитних коштів шляхом зарахування на картковий рахунок відповідача виконав у повному обсязі, а відповідач у свою чергу зобов'язання щодо повернення зазначених коштів не виконав, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості з урахування відсотків, передбачених договором та пені і штрафу за неналежне виконання умов договору.
За таких обставин, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу позивача ПАТ КБ «Приват Банк» задовольнити.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ «Приват Банк» () заборгованість за кредитним договором від 29.01.2014 в розмірі 13 296,70 грн. (тринадцять тисяч двісті дев'яносто шість гривень 70 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» судовий збір в сумі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: