Справа № 200/2552/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

25 березня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.

при секретарі - Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Морський транспортний банк, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача та просив суд: визнати недійсним кредитний договір №00231/RD від 05.06.2008 року, який укладений ним з відповідачем; визнати недійсним договір іпотеки №00245/rd від 05.06.2008 року, який укладений ним з відповідачем та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого у Держреєстрі правочинів за №18396492; зняти заборону відчуження за №73333754 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, накладену на підставі іпотечного договору №00245/rd, реєстровий номер 2154 від 05.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ Морський транспортний банк на об'єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м.Дніпропетровськ, провул.Рожевий буд.15, номер РПВН 18396492.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 05.06.2008 року він уклав з ВАТ Морський Транспортний банк кредитний договір № 00231/RD, за умовами якого Банк зобовязався надати йому кредит на споживчі цілі у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у сумі 117 616 доларів США, з яких 100 000 доларів США на споживчі потреби, 8 816 доларів США - на сплату страхових платежів , 8800 доларів США - на сплату страхових платежів від нещасних випадків, за умови сплати 11.9 % річних за користування кредитом, та 2426 грн. комісії за надання кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 05 червня 2008 року він уклав з ВАТ Морський транспортний банк договір іпотеки № 00245/ RD, згідно якого передав в іпотеку будинок №15, що складається з: А-2 житловий будинок, цегла, житловою площею 78.0, загальною площею 263.7 кв.м.; Б-навіс, цегла; В-вбиральня, цегла; Г-душ, цегла; Д-сарай, цегла; Е-альтанка, цегла; №1-5, 1- споруди, який розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., за адресою м.Дніпропетровськ, Бабушкінський район, пров.Рожевий. Даний будинок належав йому на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.2007 року, посвідченому приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4, за реєстровий номером 2470, зареєстрованому у Держрреєстрі правочинів за номером 2284363.

05 червня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ Морський транспортний банк було укладено договір поруки, щодо забезпечення виконання його зобов'язань за кредитним договором.

Надання Банком грошових коштів у вигляді відкличної невідновлювальної мультивалютної кредитної лінії та проведення ним як позичальником дій відносно виконання своїх обовязків в іноземній валюті (в тому числі, оплата процентів за користування кредитом, різного роду комісій) за своєю правовою природою є валютною операцією, для здійснення якої необхідно одержання відповідної індивідуальної ліцензії.

На день укладання кредитного договору іноземний курс валюти становив 1 дол.США= 4,852 грн., а станом на сьогодні становить 1 дол.США =15,768 грн. Тобто, через підвищенням курсу іноземної валюти, сума боргу значно зросла, в звязку із чим значно погіршився його фінансовий стан.

Подальше виконання кредитного договору на умовах, що діють на даний час є порушенням принципу справедливості, всупереч принципу добросовісності є наявним дисбаланс прав та обов'язків на шкоду позичальника, споживача кредитних послуг.

Несправедливістю є, зокрема, умови кредитного договору в частині надання кредиту в доларах США, що передбачає згідно умов кредитного договору у випадку погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у доларах США, що є способом зловживання правом, холи всі ризики знецінення національної валюти України шляхом порушення вимог закону Банк покладає, як субєкт підприємницької (господарської) діяльності, виключно на споживача кредитних послуг, що є грубим порушенням частини 3 статті 13 Цивільного кодексу України.

Згідно із ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч.1 статі 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, 1 також моральним засадам суспільства.

В рішенні Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року № 15рп/2011 містяться висновки, згідно яких вимоги Закону України Про захист прав споживачів поширюється на правовідносини, які виникають не тільки під час укладання кредитного договору, а й під час його виконання.

Згідно ст. 2 Закону України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного боргу мають бути розкриті до укладання договору про іпотечний борг. Ця інформація мас бути оприлюднена кредитодавцем у письмовій формі і містити: принципи визначення плати за договором про іпотечний борг; порядок дострокового виконання основного зобов'язаній у разі неплатоспроможності боржника або невиконання боржником своїх зобов'язань за договором про іпотечний борг та юридичні наслідки цього невиконанім; право боржника попереджати креднтодавця про можливе невиконання основного зобов'язання; реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення креднтодавця до Державного реєстру фінансових установ чи Державного реєстру банків.

Всупереч вищевказаним вимогам в договорі іпотеки № 00245/rd від 05.06.2008 року не визначено вказані положення.

Вважає, що укладений кредитний договір не відповідає Постанові Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, якою затверджено Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Так, банк всупереч п.п. 3.8. вказаних Правил, попередив його як споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе він, але не надав інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюта платежу у валюту зобов'язана під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Вважає, що є усі підстави для визнання недійсним договору іпотеки у зв'язку з його невідповідністю вимогам Закону України Про захист прав споживачів та вимогам Закону України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом і іпотечними сертифікатами.

Згідно положень ст. 638 ч. 1 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в незалежній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Наведені норми чинного законодавства містять приписи, згідно з якими надання та оприлюднення інформації про умови кредитування є істотною умовою кредитного договору, укладеного між позичальником та банком.

Оскільки не існує жодного документа , який би свідчив про те, що між ним та банком була досягнута згода з усіх істотних умов договору іпотеки, передбаченими наведеними нормами законодавства України, вважає, що договір іпотеки не є дійсним.

В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи без фіксації технічними засобами, заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у звязку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 05.06.2008 року між ВАТ Морський Транспортний банк та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №00231/RD, за умовами якого банк зобовязався надати позичальнику кредит на споживчі цілі у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у сумі 117 618 доларів США, з яких 100 000 доларів США на споживчі потреби, 8 816 доларів США - на сплату страхових платежів, 8800 доларів США - на сплату страхових платежів від нещасних випадків, за умови сплати 11.9 % річних за користування кредитом, та 2426 грн. комісії за надання кредиту.

05 червня 2008 року між позивачем та ВАТ Морський транспортний банк укладено договір іпотеки №00245/ RD, згідно якого позивач передав в іпотеку, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, будинок №15, що складається з: літ.А-2 житловий будинок, житловою площею 78 кв.м., загальною площею 263.7 кв.м.; літ.Б-навіс; літ.В-вбиральня; літ. Г-душ; літ.Д-сарай; літ.Е-альтанка; поз.№1-5, 1- споруд, який розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., за адресою м.Дніпропетровськ, Бабушкінський район, пров.Рожевий. Даний будинок придбаний позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровий номером 2470.

05 червня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ Морський транспортний банк було укладено договір поруки, за яким ОСОБА_2 поручилась за належне та своєчасне, повне виконання зобовязань за кредитним договором позивачем.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 638 ЦК України суттєвими умовами договору є умови про предмет договору і умови, визначені законом як суттєві і які є необхідними для даного виду договору.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять у тому числі умови, які є обов'язковими згідно вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України.

Встановлено, що між позивачем та банком виникли правовідносини, які випливають з іпотечного боргу, кредитні кошти мали надаватися на споживчі цілі, а тому на ці правовідносини поширюється дія крім вимог ст. 1054 ЦК України, норми Закону України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечними боргом і іпотечними сертифікатами (Закон № 979-IV), Закону України Про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати визначено, що іпотечний борг - це основне зобов'язання за будь-яким правочином, виконання якого забезпечене іпотекою.

Договір про іпотечний борг це цивільно-правова угода, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків, які виникають у кредитодавця та боржника з приводу іпотечного боргу

В рішенні Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 містяться висновки, згідно яких вимоги Закону України Про захист прав споживачів поширюються на правовідносини, які виникають не тільки під час укладання кредитного договору, а й під час його виконання.

Згідно ст. 2 Закону України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного боргу мають бути розкриті до укладання договору про іпотечний борг. Ця інформація має бути оприлюднена кредитодавцем у письмовій формі і містити : принципи визначення плати за договором про іпотечний борг; порядок дострокового виконання основного зобов'язання у разі неплатоспроможності боржника або невиконання боржником своїх зобов'язань за договором про іпотечний борг та юридичні наслідки цього невиконання; право боржника попереджати кредитодавця про можливе невиконання основного зобов'язання; реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру фінансових установ чи Державного реєстру банків.

Встановлено, що всупереч вищевказаним вимогам в Договорі іпотеки № 00245rd від 05.06.2008 року не визначено вказані положення.

Крім того, згідно вимог ч. 2 ст. 11 Закону Про захист прав споживачів перед укладанням договору про надання споживчого кредиту, кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі, крім іншого, про: наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; орієнтовану сукупну вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, юридичне оформлення тощо); податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може отримати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Встановлено, що більшість перерахованих обов'язкових умов для укладення договору в Договорі іпотеки №00245rd від 05.06.2008 року відсутні.

На правовідносини між відповідачами та банком поширюються положення постанови Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за №541/13808, якою затверджено Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Згідно п. 1.1 вказаних Правил, останні розроблені відповідно до ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів, з метою захисту прав споживачів під час укладення договорів про надання споживчих кредитів, запобігання завданню споживачам моральної чи матеріальної шкоди через надання свідомо недостовірної чи неповної інформації.

В Правилах вказані обов'язкові умови із числа інших обов'язкових умов, на які міститься посилання в ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів та Закону № 979-IV, обов'язковість яких випливає з суті та умов договору і які є істотними і можуть вплинути на рішення споживача про необхідність придбання послуги з надання кредиту, зокрема надання споживачу інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши умови кредитування, необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг; варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

Встановлено, що більшість вказаних вимог банк не виконав.

Суд встановив, що банк всупереч п.п. 3.8. вказаних Правил, попередив споживача-позивача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несуть вони, але не надав інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

На необхідність виконання вимог Закону України Про захист прав споживачів та інших вимог законодавства при укладанні кредитних договорів вказано банкам в листі Управління юридичного забезпечення банківського нагляду НБУ від 04 грудня 2008 року №47-112/3204-17164 Про дотримання банками вимог чинного законодавства.

У вищезазначеному листі НБУ зазначено, що Правила були прийняті на підставі вимог Закону України Про захист прав споживачів тому, це свідчить про те, що всі кредитні договори повинні відповідати вимогам вказаного Закону.

Враховуючи, що після того, як НБУ видав вищезазначений лист, банк не здійснив заходів для приведення кредитних договорів у відповідність до вимог Закону України Про захист прав споживачів і Закону № 979-IV, не уклав додаткову угоду про зміну умов договорів, не отримав у позичальника підтвердження доведення йому переліченої інформації, не виконав рекомендацій викладених у листі Управління юридичного забезпечення банківського нагляду НБУ від 04 грудня 2008 року № 47-112/3204-17164 Про дотримання банками вимог чинного законодавства.

Виходячи із зазначеного суд частково погоджується з доводами позивача, а саме стосовно недійсності Договору іпотеки у зв'язку з його невідповідністю вимогам Закону України Про захист прав споживачів та Закону України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечними боргом і іпотечними сертифікатами, при цьому суд виходить з такого.

Згідно положень ст. 638 ч. 1 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Інформація, яка повинна бути надана до моменту укладення однією зі сторін є частиною пропозиції та істотною умовою договору, оскільки обов'язковість її оприлюднення прямо передбачена Законом (в даному випадку Законом України Про захист прав споживачів та Законом № 979-IV).

Наведені норми чинного законодавства містять приписи, згідно з якими надання та оприлюднення інформації про умови кредитування є істотною умовою кредитного договору, укладеного між позичальником та банком.

Встановлено, що позивач та банк не досягли згоди з всіх істотних умов договору іпотеки передбаченими наведеними нормами законодавства України, а тому Договір іпотеки є недійсним. Такий висновок, ґрунтується на таких вимогах законодавства України.

Згідно ст. 1054 ЦК України кредитний договір це договір про передачу кредитором позичальнику суми грошових коштів на умовах визначених договором. Тобто кредитний договір є різновидом цивільного договору на який поширюються положення Глави 52 Розділу ІІ ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України змістом договору є умови, визначені не тільки на розсуд сторін і погоджені ними, але і умови, які є обов'язковими для даного виду договору відповідно до актів цивільного законодавства, зокрема Законів України Про захист прав споживачів та Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати. Тобто, у договорі іпотеки повинні бути зазначенні обов'язкові умови визначені вказаними законами.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Щодо недійсності кредитного договору, то позивачем не доведено існування обставин, необхідних для визнання судом спірного договору недійсним і тому, ця вимога задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 169, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Морський транспортний банк, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів - задовольнити частково.

Визнати Договір іпотеки №00245/rd від 05.06.2008 року, укладений між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством Морський транспортний банк, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за №2154 - недійсним.

Припинити іпотеку за №7373142 в Державному реєстрі іпотек, накладену на підставі іпотечного договору №00245rd, реєстровий номер 2154 від 05.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, укладений між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством Морський транспортний банк на об'єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м.Дніпропетровськ, провул.Рожевий буд.15, номер РПВН 18396492.

Зняти заборону відчуження за №7333754 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, накладену на підставі іпотечного договору №00245rd, реєстровий номер 2154 від 05.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, укладений між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством Морський транспортний банк на об'єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: м.Дніпропетровськ, провул.Рожевий буд.15, номер РПВН 18396492.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Морський транспортний банк на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його постановив за письмовою заявою відповідача, яка подається до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Суддя Т.В.Шевцова