Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року Суворовський районний суд міста Одеси в складі: головуючого судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко Г.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Одесі

справу за заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дійсним, про визначення розміру частки у справі спільної сумісної власності,

Установив :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі - Відповідачі) з позовом про визнання договору дійсним, про визначення розміру частки у справі спільної сумісної власності, за наступних обставин.

02 листопада 1995 року Позивач, па той час неповнолітній, та його батьки - ОСОБА_5, ОСОБА_6 з одного боку, та ОСОБА_2. який діяв від свого імені, а також від імені та в інтересах ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з іншого боку, на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» уклали договір купівлі- продажу нерухомого майна, а саме квартири під АДРЕСА_1.

Зазначена вище квартира належала Відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому №16-692 від 09.11.1993 року, зареєстрованого 04.02.1994 року в МБТІ м. Одеси під №149 стр.101 кп.56 пр.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько Позивача - ОСОБА_6, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати - ОСОБА_5.

У зв'язку із оформленням спадщини єдиним правовим способом захисту прав Позивача буде визнання в судовому порядку укладену угоду між ним та Відповідачами дійсною.

Крім Позивача інших спадкоємців за законом та передбачених статтею 1241 ЦК України немає.

У встановлений законом шестимісячний строк після смерті матері Позивач звернувся до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа за реєстровим № 519/2014.

Крім того, 12.06.2014 р. Позивач звернувся до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори за оформленням права на спадщину за законом після смерті батька. Проте нотаріус пояснила, що в зв'язку з тим. що при укладанні спірного договору купівлі-продажу було порушено вимоги ст.ст. 8.15 Закону України «Про товарну біржу», то у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено.

Оскільки Відповідачі являлись законними власниками квартири та ніяких перешкод в розпорядженні цим майном у них не було, то Відповідачі мали право продавати зазначену вище квартиру.

Батьки неодноразово намагалась оформити договір купівлі-продажу у нотаріуса, але Відповідачі ухилялась від нотаріального посвідчення. Крім того, батько помер у 1999 році, що ще більше ускладнило нотаріальне оформлення цього договору.

На даний час неможливо укласти договір купівлі-продажу спірної квартири, оскільки батьки Позивача (покупці) померли та із Відповідачами немає жодного засобу зв'язку.

За викладених обставин Позивач уточнив позовні вимоги та просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, що був укладений 02 листопада 1995 року за №-11/95-0656. щодо квартири під АДРЕСА_1, укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» між ОСОБА_1, ОСОБА_5. ОСОБА_6 та ОСОБА_2. ОСОБА_3 та ОСОБА_4- дійсним.

Представник Позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Згідно довідок відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області Відповідачі не значаться зареєстрованими на території Одеської області (а.с.24-26)

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

Встановлено, що 02 листопада 1995 року Позивач, па той час неповнолітній, та його батьки - ОСОБА_5, ОСОБА_6 з одного боку, та ОСОБА_2. який діяв від свого імені, а також від імені та в інтересах ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з іншого боку, на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» уклали договір купівлі- продажу нерухомого майна, а саме квартири під АДРЕСА_1 (а.с.4-5).

Зазначена квартира належала Відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому №16-692 від 09.11.1993 року, зареєстрованого 04.02.1994 року в МБТІ м. Одеси під №149 стр.101 кп.56 пр.

В договорі зазначено, що договір подальшому нотаріальному завіренню не підлягає (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько Позивача - ОСОБА_6, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.9), а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати - ОСОБА_5 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1(а.с.10).

Згідно свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_3 від 31 липня 1982 року батьки Позивача уклали шлюб (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про народження Позивача серії НОМЕР_4 померлі є батьками Позивача (а.с.8).

Згідно ч.2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлено його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна сторона вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Частина 2 ст. 220 ЦК України передбачає, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Відповідно з вимогами, встановленими ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", договір був зареєстрований 02 листопада 1995 року на біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №11/95-0656. Таким чином, між сторонами угода купівлі-продажу нерухомого майна вчинена га виконана в повному обсязі.

За вказаних обставин суд вважає, що фактично всі істотні умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, тобто договір купівлі-продажу нерухомого майна, що був укладений 02 листопада 1995 року за №-11/95-0656. щодо квартири під АДРЕСА_1, укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» між ОСОБА_1, ОСОБА_5. ОСОБА_6 та ОСОБА_2. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід визнати дійсним.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.47. ст..227 ЦК Української РСР в редакції 1963 року. ст.ст.З, 16. ч.2 сг.220. 655, 657. 1217- 1219. 1223, 1261, 1268. 1269. 1296, 1298 ЦК України, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», ст..10,11,15,58,64,110,209,212-215,218 ЦПК України, суд

Вирішив :

ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дійсним - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 02 листопада 1995 року за №-11/95-0656. щодо квартири під АДРЕСА_1, на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» між ОСОБА_1, ОСОБА_5. ОСОБА_6 та ОСОБА_2. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсним.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Одеської області через Суворовський районний суд міста Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний термін з дня оголошення рішення.

Суддя-