АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8649/15 Справа № 209/1010/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

01 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.

суддів: Свистунової О.В., Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Видюковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про припинення зобов'язань, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з даним позовом посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року, укладеного між КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 120000, 0 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 29 листопада 2010 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором позивач та відповідач 30 листопада 2006 року уклали договір іпотеки №DZE0GA00000292, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно будинок загальною площею 65,4 км.м, житловою площею 54,8 кв.м, який розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Котельникова, 17, який належить йому на праві власності, з обумовленою ціною предмету іпотеки в розмірі 171700,0 грн. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість. Тому позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DZE0GA00000292 від 30.11.2006 р. в розмірі 400835,24 грн. звернути стягнення на будинок, загальною площею 65,4 км.м, житловою площею 54,8 кв.м, який розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Котельникова, 17, шляхом продажу позивачем вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року), з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Котельникова, 17 та стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просив визнати порушеними ПАТ КБ "ПриватБанк" при виконанні кредитного договору № DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року норм матеріального права, а саме регламенту ст. 1056-1 "Проценти за кредитним договором" ЦК України; визнати припинення кредитного договору № DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року в зв'язку зі спливом строку виконання. Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначив, що між ним та відповідачем за зустрічним позовом 30 листопада 2006 року був укладений кредитний договір № DZE0GA00000292, з остаточною датою дії договору - 29 листопада 2010 року, за умовами якого він отримав від відповідача за зустрічним позовом кредит у розмірі 120000,0 грн. та зобов'язався, в свою чергу, здійснювати його погашення щомісяця в сумі 3659,50 грн. 06 грудня 2006 року між ним та відповідачем за зустрічним позовом також був укладений договір іпотеки, згідно якого він надав банку в іпотеку нерухоме майно будинок загальною площею 65,4 км.м, житловою площею 54,8 кв.м, який розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Котельникова, 17, та який належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. 30 березня 2015 року він направив відповідачу за зустрічним позовом рекомендованим листом з повідомленням свою заяву про закінчення строку дії кредитного договору та про визнання договору іпотеки припиненим у зв'язку зі спливом строку виконання зобовязання. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2010 року було стягнуто з нього заборгованість за кредитним договором №DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року в розмірі 57395,59 грн., судовий збір в розмірі 573 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 грудня 2011 року було змінено умови кредитного договору № DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року, укладеного між ним та відповідачем за зустрічним позовом, визнано його виконаним в частині сплати тіла кредиту. Тобто ним, ОСОБА_2, виконано умови кредитного договору №DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року в частині сплати тіла кредиту.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року в задоволенні первісного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог банку у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 30 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №DZE0GA00000292, згідно якого відповідач за первісним позовом отримав від банку кредит у розмірі 120000,0 гривень на наступні цілі: на ремонт будинку та у розмірі 5834,0 грн на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 29 листопада 2010 року. Банком умови кредитного договору виконані, відповідачу за первісним позовом суму кредиту видано. Викладені обставини підтверджуються кредитним договором №DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року, заявою на видачу готівки №2 від 06 грудня 2006 року (а.с. 13 14, 17).

Суду надано, укладений у письмовій нотаріальній формі, договір іпотеки від 06.12.2006 року, згідно якого, в порядку забезпечення виконання умов кредитного договору №DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року, відповідач ОСОБА_2 надав в іпотеку ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», нерухоме майно житловий будинок загальною площею 65,4 км.м, житловою площею 54,8 кв.м, який розташований по вул. Котельникова, 17 у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області та належить ОСОБА_2 на праві власності, з обумовленою ціною предмету іпотеки в розмірі 171700,0 грн. та терміном дії договору до повного виконання позичальником та іпотеко держателем зобовязань за кредитним договором та всіма додатковим угодам до нього (а.с. 18 20).

Встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили, з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року в розмірі 57395,59 грн., яка виникла станом на 28 червня 2009 року, на складається із заборгованості за тілом кредиту 55492,13 грн, процентів за користування кредитом 1655,98 грн, комісії за користування кредитом 240,0 грн, пені 7,48 грн. Копія відповідного рішення знаходиться на а.с. 52, крім того, апеляційним судом оглянуто відповідну цивільну справу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за №2-6254/2010.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2011 року у цивільній справі за №2-1186/11 частково задоволено позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк»; вирішено змінити умови кредитного договору №DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року, укладеного між сторонами, та визнати його виконаним в частині сплати тіла кредиту (а.с. 53). Дане рішення набрало законної сили 23.12.2011 року та станом на 01.12.2015 року учасниками процесу не оскаржене, що визнано представниками сторін у судовому засіданні суду апеляційної інстанції і стверджується матеріалами вказаної справи.

До первісної позовної заяви банком надано розрахунок заборгованості, згідно якого, станом на 13 січня 2015 року, заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ КБ "ПриватБанк" становила 400835,24 грн. та складалася з наступного: 47609,36 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 151124,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1440,0 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 200661,62 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором (а.с. 7 9).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», з відповідними змінами та доповненнями, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язань нерухомим майном, що залишається у володіння і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення свої вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов»язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов»язань, вимога про виконання порушеного зобов»язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимоги іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

У пункті 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року роз»яснено, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

За правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-73 цс 13 про звернення стягнення на предмет іпотеки від 4 вересня 2013 року, - наявність рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке не виконане, не може бути перешкодою для звернення стягнення на майно, передане в іпотеку з метою забезпечення виконання зобовязання позичальника за кредитним договором.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, зважаючи на наявність рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2011 року у цивільній справі за №2-1186/11, яким визнано, що кредитний договір №DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року, укладений між сторонами, виконаний в частині сплати тіла кредиту (а.с. 53); враховуючи, що вказане судове рішення набрало законної сили, не оскаржене, має преюдиціальне значення при вирішення справи, що розглядається, - колегія дійшла висновку про безпідставність і недоведеність тверджень позивача щодо наявності, станом на 13 січня 2015 року, заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором №DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року у розмірі 47609,36 грн., а також недоведеність тверджень банку про наявність боргу по процентах за користування кредитом у сумі 151124,26 грн., по комісії у розмірі 1440,0 грн. та пені у сумі 200661,62 грн.

Доданий банком до первісної позовної заяви розрахунок заборгованості, здійснений станом на 13 січня 2015 року, не може бути взятий до уваги судом, оскільки з розрахунку вбачається, що банк нараховував відсотки, комісію та пеню з урахуванням наявності боргу за тілом кредиту (а.с. 7 9), що суперечить рішенню Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2011 року у цивільній справі за №2-1186/11, яке набрало законної сили, не оскаржене та має преюдиціальне значення для вирішення спору, що розглядається.

В порядку виконання ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.10.2015 року про витребування доказів, банком надано витяг з рахунку ОСОБА_2 за кредитним договором №DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року, з якого вбачається, що після набрання законної сили рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2011 року у цивільній справі за №2-1186/11 банк продовжував зараховувати внесені за вказаним кредитним договором кошти, зокрема, на погашення тіла кредиту (а.с. 126 248), що також свідчить про неправильність розрахунку заборгованості, який додано банком до первісної позовної заяви.

Будь-який інший розрахунок заборгованості за кредитним договором №DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року банком суду не надано, клопотання про призначення відповідної судової експертизи для встановлення дійсного розміру заборгованості за вказаним кредитним договором не заявлено.

У судовому засіданні 10.11.2015 року апеляційним судом було оголошено перерву до 01.12.2015 року для вирішення питання щодо оскарження банком рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2011 року у цивільній справі за №2-1186/11. Згідно пояснень представника банка у судовому засіданні апеляційного суду 01.12.2015 року, банк вказане рішення не оскаржив, представник банку з матеріалами вказаної цивільної справи не знайомився; викладене стверджується журналами та звукозаписом судових засідань апеляційного суду.

Колегія звертає особливу увагу, що позов про звернення стягнення на будинок №17 по вул. Котельникова у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області заявлено банком на підставі договору іпотеки №DZE0GA00000292, укладеного 30 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_2 Викладене стверджується змістом первинної позовної заяви банку (а.с. 4 5); матеріали справи не містять заяв про уточнення чи доповнення позовних вимог банку.

Більше того, в апеляційній скарзі банк також посилається саме на договір іпотеки №DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року (а.с. 89 93).

Однак, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду банком не надано копію або оригінал договору іпотеки №DZE0GA00000292, укладеного 30 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_2; клопотання про витребування судом вказаного письмового доказу банком не заявлялось.

Суду надана копія, укладеного у письмовій нотаріальній формі, договору іпотеки від 06 грудня 2006 року без номеру, згідно якого, в порядку забезпечення виконання умов кредитного договору №DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року, відповідач ОСОБА_2 надав в іпотеку ЗАТ КБ «ПриватБанк» нерухоме майно житловий будинок загальною площею 65,4 км.м, житловою площею 54,8 кв.м, який розташований по вул. Котельникова, 17 у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області (а.с. 18 20, 45 - 47).

Колегія наголошує, що позов про звернення стягнення на будинок №17 по вул. Котельникова у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області на підставі договору іпотеки від 06.12.2006 року (без номеру) банком не заявлено.

Наведене вище свідчить про відсутність підстав для задоволення первісного позову банку по звернення стягнення на будинок №17 по вул. Котельникова у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області на підставі договору іпотеки №DZE0GA00000292, укладеного 30 листопада 2006 року між КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2

Позовна вимога банку про виселення осіб, що зареєстровані, проживають у вказаному вище будинку є похідною від вимоги про звернення стягнення, тому також не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову, місцевий суд обгрунтовано виходив з того, що обрані позивачем ОСОБА_2 способи захисту цивільних прав - визнання порушеними норм матеріального права, визнання припинення кредитного договору у зв'язку зі спливом строку виконання - не передбачені чинним законодавством, зокрема ст. 16 ЦК України.

Необхідно звернути увагу, що посилання місцевого суду на наявність укладеного між сторонами договору іпотеки №DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року, застосування судом першої інстанції строку позовної давності до позовних вимог банку - суперечать матеріалам справи, встановленим фактам та є неправильними, що, однак, не потягло помилки у висновках суду про відмову у задоволенні первісних і зустрічних позовних вимог, тому колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність порушень норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до скасування оскаржуваного рішення місцевого суду.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді