Справа № 177/3669/14-ц
Провадження № 2/177/270/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 липня 2015 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою 15.12.2014 року та в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 09.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Криворізьке відділення № 7897 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір невідновлюваної кредитної лінії № 444 (надалі, - Кредитний договір) про надання відповідачу кредиту в сумі 50 000,00 грн.

Відповідач, у свою чергу, зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути зазначену суму кредиту, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 20,0% річних, на умовах та в строки, визначені цим Договором, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому Договору на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в Договорі.

Постановою КМУ від 06.04.2011 року № 502 внесено зміни до Постанови КМУ від 25.02.2003 року № 261 «Деякі питання діяльності відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». У вказаній постанові зазначено, що Банк утворений відповідно до розпорядження Президента України від 20 травня 1999 року № 106, постанови КМУ від 21 травня 1999 року № 876, шляхом перетворення Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк», тип якого відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінено на публічне акціонерне товариство.

Відповідно до п.1.2. Кредитного договору погашення кредиту здійснюється щомісячно, не менше 462,96 грн. Останнє погашення має бути здійснено не пізніше 08.11.2017 року.

Кредит був наданий окремими частинами (траншами) у відповідності до п.1.2. Кредитного договору.

В порушення умов договору відповідач свого обовязку щодо належного погашення кредиту не виконує, у звязку з чим, станом на 08.12.2014 року, виникла кредитна заборгованість в розмірі 24 274,12 грн., яка складається із:

- простроченої заборгованості по кредиту 22 181,69 грн.;

- заборгованості по несплаченим відсоткам 830,18 грн.;

- заборгованості по пені нарахованій по кредиту та відсоткам 68,41 грн.;

- 3% річних за несвоєчасну сплату процентів (ст.625 ЦК України) - 52,29 грн.;

- 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (ст.625 ЦК України)- 187,50 грн.;

- втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів (ст.625 ЦК України) - 149,37 грн.;

- втрат від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу (ст.625 ЦК України) - 804,68 грн.

Дану заборгованість представник позивача і просить суд стягнути з відповідача на користь позивача, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, згідно письмового клопотання представник ПАТ «Державний ощадний банк України» - ОСОБА_2 просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 59,60).

Відповідач ОСОБА_1, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення йому судового виклику на 22.07.2015 року (а.с.59), в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. 10.03.2015 року розгляд справи було відкладено за заявою позивача на 18.05.2015 року про що він був повідомлений під розписку (а.с.40,42), але також не зявився.

У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 09.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України», в особі керуючої філії Криворізьке відділення № НОМЕР_1 «Державний Ощадний банк України», назву якого на підставі Постанови КМУ від 06.04.2011 року № 502 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 р. N 261» замінено на Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України», та відповідачем ОСОБА_1 (далі, - Позичальник) був укладений Договір невідновлюваної кредитної лінії № 444 (далі, - Кредитний договір) (а.с.21-24), відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.6.1.1. якого банк зобовязався надати на умовах цього Договору, а Позичальник зобовязався належним чином використовувати та повернути в передбачені цим Договором строки кредит в розмірі 50 000,00 грн. та сплатити відсотки за користування кредитом за ставкою 20 % річних.

Згідно п.1.2. Договору погашення відбувається щомісячно рівними частинами в сумі 462,96 грн. до останнього робочого дня місяця, починаючи з грудня 2008 року. Остаточним терміном повернення кредиту є 08.11.2017 року.

У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому Договору Позичальник зобовязаний на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в Договорі, а також в повному обсязі всі інші платежі на відшкодувати спричинені збитки (п.4.3.2. Договору).

За порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом Позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,05 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.5.2. Договору).

Про виконання позивачем обовязку щодо надання ОСОБА_1 кредитних коштів у вигляді траншів свідчать наявні у справі копії заяв на видачу готівки від 09.11.2007 року, 26.11.2007 року та від 25.01.2008 року (а.с.26-28).

Однак, відповідач усупереч умовам спірного договору та вимогам закону, взяті на себе зобовязання по належному погашенню кредиту не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість.

В жовтня 2014 року позивачем направлялася відповідачу письмове повідомлення про наявність у останнього кредитної заборгованості з предявленням до нього грошових вимог по її погашенню, що підлягали виконанню (а.с.29), однак до цього часу вказані вимоги відповідачем не виконані, чим порушуються права позивача.

У відповідності до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України).

Згідно ст. 549 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно.

З наданих позивачем виписок та розрахунків заборгованості вбачається, що станом на 08.12.2014 року банком нараховано заборгованість в розмірі 24274,12 грн. (а.с.9-20), яка складається із:

- простроченої заборгованості по кредиту 22 181,69 грн.;

- заборгованості по несплаченим відсоткам 830,18 грн.;

- заборгованості по пені нарахованій по кредиту та відсоткам 68,41 грн.;

- 3% річних за несвоєчасну сплату процентів (ст.625 ЦК України) - 52,29 грн.;

- 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (ст.625 ЦК України)- 187,50 грн.;

- втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів (ст.625 ЦК України) - 149,37 грн.;

- втрат від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу (ст.625 ЦК України) - 804,68 грн.

Проте повністю із зазначеним розміром заборгованості та її складовими суд погодитися не може.

Крім того, суд не приймає до уваги наданий представником позивача 16.05.2015 року оновлений розрахунок заборгованості, виконаний станом на 05.05.2015 року, згідно якого загальний розмір заборгованості відповідача складає 452 641,13 грн. (а.с.47), оскільки вказаний розрахунок не відповідає заявленим позовним вимогам, про збільшення розміру позовних вимог позивачем не заявлялося.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В ході судового розгляду знайшли своє підтвердження: розмір простроченої заборгованості по кредиту в сумі 22 181,69 грн., несплачених відсотків 830,18 грн., пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків 68,41 грн., а також 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту 187, 50 грн., та інфляційні виплати за несвоєчасне погашення основного боргу, у звязку з чим, вимоги про їх стягнення з відповідача підлягають задоволенню.

Однак, що стосується нарахованих позивачем 3% річних за несвоєчасну сплату процентів в сумі 52,29 грн. та втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів - 149,37 грн., то вони, на думку суду, є необґрунтованими, виходячи з такого.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

За змістом ч.2. ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З викладеного слідує, що правомірним є нарахування інфляційних сум та 3 % річних лише на суму неповернутої позичальником позики (основного боргу).

Оскільки «проценти за користування кредитом» за своєю правовою природою не є позикою (основним боргом) позичальника, тому положення ч.2. ст.625 ЦК України до них не застосовуються.

Аналогічної думки притримується і Верховний Суд України, який у своєму листі від 01 липня 2014 року «Аналіз практики застосування ст.625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» розяснив, що при вирішенні питання, повязаного з правомiрнiстю нарахування позивачем трьох процентів річних на суму заборгованості зi сплати процентів, передбачених кредитним договором, суди мають керуватися тим, що три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обовязкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів.

З огляду на те, що умовами спірного договору сторони не обумовили право банку по нарахуванню інфляційних сум та 3% річних від простроченої суми процентів, тому таке нарахування є безпідставним, а відтак в задоволенні цієї частини позовних вимог позивачу слід відмовити.

Крім того, в ході судового розгляду не в повному обсязі підтвердилася сума нарахованих позивачем інфляційних втрат за прострочення погашення основного боргу.

Як слідує з наданого представником позивача розрахунку (а.с.15-16), за період з вересня 2012 року по листопад 2014 року ним розраховано інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом в сумі 804,68 грн., однак з даним розміром суд не погоджується.

Відповідно до розяснень Верховного суду України, викладених в листі від 03.04.1997 року №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» (далі, - Рекомендації), розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції здійснюється шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу, отриманий шляхом перемноження між собою індексів інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, опублікованих в газеті «Урядовий курєр», незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції меншим за одиницю (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) та ділення отриманого результату на 100.

Для полегшення розрахунку сум інфляції за період прострочення, який включає в себе повний рік (роки), доцільним є використання річних (підсумкових) індексів за кожен рік в цілому.

В результаті проведеного судом розрахунку з урахуванням принципу диспозитивності, закріпленого в ч. 1 ст. 11 ЦПК України, за заявлений позивачем період з вересня 2012 року по листопад 2014 року сукупний індекс інфляції склав 1,22 :

(1,001 х 1,00 х 0,999 х 1,002 (індекси інфляції за період вересень-грудень 2012 року) х 1,005 (річний індекс інфляції за 2013 рік) х 1,002 х 1,006 х 1,022 х 1,033 х 1,038 х 1,010 х 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 (індекси інфляції за період з січня по листопад 2014 року) = 1,22.

Таким чином, сума інфляційних втрат, розрахована відповідно до формули, наведеної у Рекомендаціях, складає 270,62 грн.

(22 181,69 грн. (сума простроченої заборгованості по кредиту) х 1,22 (купний індекс інфляції за період з вересня 2012 року по листопад 2014 року) / 100 = 270,62 грн.). У звязку з чим, саме ця сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача замість 804,68 грн.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14).

Аналізуючи наявні у справі докази, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено порушення умов Договору невідновлюваної кредитної лінії № 444 від 09.11.2007 року, у звязку з чим, із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягає стягненню сума заборгованості за вищевказаним Договором, станом на 08.12.2014 року в загальному розмірі 23 538,40 грн., що включає в себе: прострочену заборгованості по кредиту 22 181,69 грн., несплачені відсотки 830,18 грн., пеню за порушення строків сплати кредиту та відсотків 68,41 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 187,50 грн. та втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу - 270,62 грн.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з мотивів їх недоведеності.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи те, що позивачу частково задоволено позовні вимоги у загальному розмірі 23 538,40 грн. замість 24 274,12 грн., що становить 97% заявлених вимог (23 538,40 грн. х 100% / 24 274,12 грн. = 97%), тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 236,29 грн. (243,60 грн. х 97% / 100% = 236,29 грн.) (а.с.1).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 525, 526, 610, 611, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88 ч.1, 197 ч.2, 208 ч.1 п. 2, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», ідентифікаційний код 00032129, заборгованість за Договором невідновлюваної кредитної лінії № 444 від 09.11.2007 року, станом на 08.12.2014 року, в загальному розмірі 23 538 (двадцять три тисячі пятсот тридцять вісім) гривень 40 копійок, з яких:

- прострочена заборгованість по кредиту 22 181 (двадцять дві тисячі сто вісімдесят одна) грн. 69 коп.;

- несплачені відсотки 830 (вісімсот тридцять) грн. 18 коп.;

- пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків 68 (шістдесят вісім) грн. 41 коп.;

- 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу 187 (сто вісімдесят сім) грн. 50 коп.

- втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу 270 (двісті сімдесят) грн. 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України», ідентифікаційний код, 00032129, 236 (двісті тридцять шість) грн. 29 коп. в рахунок сплати судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Суддя: