У х в а л а

іменем україни

30 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на дії державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Радчук Лілії Олегівни, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представника ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 27 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із указаною скаргою, посилаючись на те, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2010 року з них на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») у солідарному порядку було стягнуто заборгованість за кредитним договором. 26 січня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано виконавчий лист № 2-629/10. 31 липня 2014 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44214500. Вказану постанову із супровідним листом від 01 серпня 2014 року вони отримали 15 вересня 2014 року, у зв'язку з чим були позбавлені можливості виконати добровільно вищевказаний виконавчий документ у семиденний строк. Крім того, виконавчий лист Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2011 року дійсний до 12 серпня 2013 року, як зазначено в самому листі. З огляду на зазначене, просили суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44214500 від 31 липня 2014 року та відмовити стягувачу у відкритті виконавчого провадження.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 27 травня 2015 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представник ОСОБА_7 просять скасувати зазначені судові ухвали та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що дії державного виконавця, пов'язані з виконанням виконавчого листа про стягнення із заявників заборгованості на користь банку, були вчинені відповідно до закону та в межах його повноважень.

Виконавчий лист про солідарне стягнення з боржників заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «ВТБ Банк» перебував на виконанні у державній виконавчій службі з 31 січня 2011 року по 07 лютого 2012 року, з 20 квітня 2012 року по 12 лютого 2014 року і повторно був пред'явлений для виконання 29 липня 2014 року. Таким чином, відбулося переривання строку давності пред'явлення виконавчого документа до виконання - пред'явленням виконавчого листа до виконання у Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції і строк пред'явлення виконавчого документу до виконання не закінчився.

Зазначення у виконавчому листі строку пред'явлення до виконання не позбавляє права стягувача після цієї дати подавати на виконання виконавчий документ, стягнення по якому не проведено або проведено не у повному обсязі у встановлений строк, якщо виконавчий лист перебував на виконанні і строк його пред'явлення переривався.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові ухвали постановлені із додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилаються заявники в касаційній скарзі, були предметом дослідження судів попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних ухвал.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представника ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Д.О. Остапчук