Справа № 712/1008/15ц
Провадження № 2/712/1383/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі ТКАЧ А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання недійсним рішення та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача визнання недійсним рішення та зобовязання вчинити певні дії, вказуючи, що згідно договору купівлі-продажу будинку від 22.12.2005 вона придбала будинок № 5, що знаходиться в м. Черкаси, Замковий узвіз та має наступні характеристики: житловий будинок літ. «А-І» дерев'яний, житловою площею 11,6 кв. м., огорожа ОСОБА_2 власності на придбаний будинок зареєстроване Комунальним підприємством «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9415160 від 24.12.2005 року. Будинок розташований на земельній ділянці Черкаської міської ради площею 1680 кв. м. План земельної ділянки, на якій розташований будинок, наведено в технічному паспорті. 25 березня 2014 року вона звернулась до Центру надання адміністративних послуг Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок площею 0,10 га та 0,06 га в натурі (на місцевості), розташованих за адресою: м. Черкаси, Замковий узвіз, 5. Останнім було підготовлено проект рішення Черкаської міської ради реєстраційний №602-з від 06.11.2014 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) по узвозу Замковому, 5 громадянці ОСОБА_1Д.». Однак, Черкаська міська рада прийняла рішення від 14.11.2014 року № 2-430 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) по узвозу Замковому, 5 громадянці ОСОБА_1Д.». Вважає, що відповідач незаконно прийняв вказане рішення, так як в ньому не наведені мотиви в обгрунтування такої відмови. Також вищезазначені дії відповідача по не наведенню мотивів відмови у наданні дозволу на розроблення технічної документації не відповідають вимогам чинного законодавства, тобто є незаконними та порушують її право, гарантоване Конституцією України, в звязку з чим звернулась з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд визнати недійсним рішення Черкаської міської ради від 14.11.2014 року № 2-430 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) по узвозу Замковому, 5 громадянці ОСОБА_1Д.» та зобовязати Черкаську міську раду розглянути на найближчому пленарному засіданні чергової сесії заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок площею 0,10 га та 0,06 га в натурі (на місцевості), розташованих за адресою: м. Черкаси, Замковий узвіз, 5, та прийняти відповідне рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22 грудня 2005 року позивач придбала будинок № 5 що знаходиться в м. Черкаси, Замковий узвіз та має наступні характеристики: житловий будинок літ. «А-І» дерев'яний, житловою площею 11,6 кв. м., огорожа І.

ОСОБА_2 власності на придбаний будинок зареєстроване Комунальним підприємством «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9415160 від 24.12.2005 року.

Будинок розташований на земельній ділянці площею 1680 кв. м.

Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. ОСОБА_2 власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

За ч. 1 та 4 ст. 374 ЦК України суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. ОСОБА_2 та обов'язки суб'єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом.

Згідно з ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом «г» ч. 1 ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до положень ч. 2 та 3 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, за проектом землеустрою щодо відведення звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної міської ради. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

25 березня 2014 року позивач звернулась до Центру надання адміністративних послуг Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради із заявою від 18.03.2014 року про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок площею 0,10 га та 0,06 га в натурі (на місцевості), розташованих за адресою: м. Черкаси, Замковий узвіз, 5, яким в свою ч ергу, було підготовлено проект рішення Черкаської міської ради реєстраційний №602-з від 06.11.2014 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) по узвозу Замковому, 5 громадянці ОСОБА_1Д.».

Проте, в подальшому, Черкаська міська рада прийняла рішення від 14.11.2014 року № 2-430 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) по узвозу Замковому, 5 громадянці ОСОБА_1Д.».

Приймаючи оскаржуване рішення Черкаська міська рада послалась на статтю 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та пропозицію депутатів Черкаської міської ради.

Дане рішення суд вважає, таким, що не відповідає вимогам законодавства виходячи з наступного.

Як передбачено п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. При цьому, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, до повноважень яких належить розгляд заяв, зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв. Відповідь за результатами розгляду заяв в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах питань. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Таким чином, відповідач не вказав у своєму рішенні жодних із підстав для відмови у наданні дозволу позивачу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) по узвозу Замковому, 5, з числа тих, що передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України, які є виключними та імперативно встановленими законом підставами для відмови у наданні такого дозволу, в зв'язку з чим вийшов за межі своїх повноважень, передбачених ст. 118 ЗК України, не дотримався порядку передбаченого ст. 15 Закону України «Про звернення громадяни» та порушив основоположний принцип діяльності органу місцевого самоврядування, встановлений ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права.

За таких обставин, суд вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 373,374,377 ЦК України, ст.ст. 12,118,121,122,123, ч. 3 ст. 152 ЗК України, п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати недійсним рішення Черкаської міської ради від 14.11.2014 року № 2-430 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) по узвозу Замковому, 5 громадянці ОСОБА_1Д.».

Зобовязати Черкаську міську раду розглянути на найближчому пленарному засіданні чергової сесії заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок площею 0,10 га та 0,06 га в натурі (на місцевості), розташованих за адресою: м. Черкаси, Замковий узвіз, 5, та прийняти відповідне рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: