Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"21" липня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О., при секретарі Сердюк Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «Азовзагальмаш» з позовом про стягнення середнього заробітку за затримку проведення розрахунку при звільненні, зазначивши що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 05 січня 2011 року по 06 січня 2015 року. При звільненні відповідач нарахував, але не виплатив позивачці заробітну плату, внаслідок чого порушені її права на оплату праці, які мають бути відновлені. Так, судовим наазом, виданим Іллічівським райсудом від 15 червня 2015 року з ПАТ «Азовзагальмаш» на користь позивача стягнуто заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 15092,19 грн. Просила стягнути на її користь середній заробіток за час затримки проведення розрахунку при звільненні, що станом на 04 червня 2015 року складає 20709,92 грн. та по день постановлення рішення. У подальшому уточнила позовні вимоги, відповідно до яких їй виплачено підприємством заборгованість по заробітній платі в розмірі 15092,19грн, а також компенсацію за несвоєчасну виплату зарплати в розмірі 4941,91 грн., тому просить суд стягнути на її користь середній заробіток за час затримки виплати по день фактичного розрахунку, тобто з 07 січня 2015 року по 14 липня 2015 року в розмірі 22951,44 грн.

Позивач та його представник у судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача ПАТ «Азовзагальмаш» до судового засідання не зявився, надав заперечення, відповідно до яких заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає невірним посилання позивача при здійсненні розрахунку суми середнього заробітку на середньоденну заробітну плату в розмірі 184,91 грн.

У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах із ПАТ Азовзагальмаш з 05 січня 2011 року по 06 січня 2015 року. За цей період їй нараховувалась заробітна плата.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційного Суду України у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Таким чином Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 27 березня 2013 року по справі № 6-15цс13.

При розгляді справи було встановлено, що строки для звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за затримку в розрахунку для позивача не спливли.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується наступним.

Відповідно до п. 20 Постанови від 24 грудня 1999 року № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Такі ж положення були викладені і у Правових позиціях Постанов Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-39 цс11 та від 21 листопада 2011 року у справі № 6-60 цс11.

Так, в ПАТ Азовзагальмаш виникла заборгованість перед позивачкою з виплати заробітної плати за період липня 2014 року по липень 2015 року. Вказана сума заборгованості перерахована відповідачем на картковий рахунок позивачки ОСОБА_1 17 липня 2015 року, разом з сумою компенсації за несвоєчасну виплату зарплати в сумі 4941,91 грн.

Позивачкою заявлено позовні вимоги щодо стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Кількість робочих днів, відповідно до наданого відповідачем графіку №1 починаючи з 07 січня 2015 року по 14 липня 2015 року складає 127 днів.

Згідно наданої відповідачем довідки № 238-04-522 від 03 липня 2015 року, розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 складає 180,72 грн. та не оспорюється позивачем.

Таким чином, розмір середнього заробітку за період з 07 січня 2015 року по 14 липня 2015 року складає: 127 х 180,72 грн. = 22951,44 грн.

При цьому суд зазначає, що цей розрахунок зроблений відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Також з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн. за вимоги майнового характеру.

Керуючись, ст. ст. 115 - 117, 233 КЗпП України, ст. ст. 10,11, 60, 61, 88, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні, задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш», юридична адреса: м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників,1 (, р/р 3001 в Маріупольській філії КБ «Приватбанк», МФО 335429) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, яка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 22951,44 грн., з утриманням ПАТ «Азовзагальмаш» з цих сум передбачених законом податків та обовязкових платежів при їх виплаті.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш», юридична адреса: м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників,1 (, р/р 3001 в Маріупольській філії КБ «Приватбанк», МФО 335429) на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю. О. Матвєєва