Номер провадження: 22-ц/785/3807/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

При секретарі Томашевскька К.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну

скаргу ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ Українська страхова компанія Гарант-Авто, ОСОБА_6

-про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

05.12.2015 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом в котрому просила суд стягнути з ПАТ «Українська Страхова компанія «Гарант-Авто» на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 11111,98 гривень, суму заборгованості за прострочення грошового зобов'язання у загальному розмірі 1330,06 гривень. Стягнути з ОСОБА_6 на свою користь у якості відшкодування майнової шкоди суму у розмірі 16139,66 гривень, моральну шкоду у розмірі 1500 гривень. Стягнути солідарно з відповідачів на свою користь витрати на визначення розміру збитків, отриманих власником пошкодженого у наслідку ДТП автомобілю, у розмірі 479.98 гривень та судові витрати.

Вимоги обґрунтовує тим, що 24.01.2014 р. о 12 год. 30 хв., в м. Одеса по пров. Каретний, 23, водій ОСОБА_6, керуючи транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1, в порушення вимог Правил дорожнього руху, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Опель Омега», реєстраційний №761220К, що належить їй на праві власності, який був припаркований. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6, було визнано винним у скоєні вищезазначеного адміністративного правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобілю „Басіа, реєстраційний № НОМЕР_2, на момент ДТП була застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто».

Посилаючись на те, що відповідно до аварійного сертифікату № 107-10/14 вартість відновлювального ремонту її автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП без урахування коефіцієнта фізичного зносу становить 27 251,54 коп. просила суд задовольнити позовні вимоги.

За проведення огляду пошкодженого автомобілю та складання Аварійного сертифікату N9107-10/14 нею були понесені витрати у розмірі 479,98 гривень, у тому числі витрати на: сповіщення зацікавлених сторін79,98 гривень, складання аварійного сертифікату 400.00 гривень.

Одночасно позивачка заявляє, що страхова компанія прострочила виплату страхового відшкодування 84 дні, так як з заявою вона звернулась 10.06.2014 року, а тому просила суд стягнути в порядку ст.625 ЦК України 3/% річних та інфляційні витрати та пеню за прострочення грошового відшкодування.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2015 року позов задоволено частково.Стягнуто з ПАТ „Українська страхова компанія „Гарант-Авто (код за ) на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) страхове відшкодування в розмірі 11111,98 гривень, витрати на визначення розміру збитків в розмірі 239,99 гривень та судовий збір в розмірі 262,11 гривень, а всього 11614,08 (одинадцять тисяч шістсот чотирнадцять грн. 08 коп.) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 ідентифікаційний номер НОМЕР_3) матеріальну шкоду в розмірі 1000 гривень, моральну шкоду з розмірі 1000гривень, витрати на визначення розміру збитків в розмірі 239,99 гривень та судовий збір в розмірі 262,11 гривень, а всього 2502,10 (дві тисячі пятсот дві грн. 10 коп.) гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про зміну рішення суду та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, суд неповно зясував обставини по справі котрі мають значення для її вирішення. Зокрема посилається на те, що суд неправильно встановив вартість для відновлення пошкодженого автомобіля, котра становить 27 251,64 коп., не зясував строк, протягом якого страхова компанія допустила прострочення грошового зобовязання, та не застосував вимоги ст.625 ЦК України.

Представник ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за її відсутністю.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши сторони, що зявились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що в цій частині вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Визначаючи розмір завданої шкоди, районний суд виходив з висновку аварійного сертифікату № 107-10/14 від 31 жовтня 2014 року, відповідно до котрого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, опель Омега, в результаті його пошкодження при ДТП складає 12 111,98 грн., та з врахуванням страхового відшкодування стягнув з ОСОБА_6 суму франшизу 1000 грн. встановлену страховим полісом № АС/5342262

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду так як вбачається з аварійного сертифікату, що вартість матеріального збитку пошкодженого автомобіля позивачки в результаті ДТП становить 12 111, 98 коп.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку,що з врахуванням полісу № АС 5342262 за мінусом 1000 суми франшизу вартість збитку несе страхова компанія.

Доводи апеляційної скарги, що вартість збитку становить 27 251, 64 коп, судова колегія оцінює критично, оскільки ця сума включає вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки з врахуванням проведення капітального ремонту автомобіля.

Виходячи з вищезазначеного, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги в цій частині суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи в цій частині.

Відмовляючи в стягненні пені за прострочення грошового відшкодування районний суд виходив з того, що сума страхового відшкодування не була погоджена.

Проте повністю погодитись з таким судженням районного суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про страхування» вбачається, що страховик ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» мав здійснити виплату страхового відшкодування протягом 90 днів з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.

Вказана заява була отримана Відповідачем 10.06.2014р., про що свідчить надана Одеською філією ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» завірена печаткою копія цієї заяви.

Таким чином, строк виплати страхового відшкодування припадав на 08.09.2014р. Виплату визначеного розміру страхового відшкодування відповідач не здійснив.

Таким чином, на час звернення до суду страховик прострочив 84 днів , протягом яких відповідачем порушується зобовязання за вищезазначеним договором страхування. Не виконуючи у встановлений строк свого обовязку про перерахуванню коштів відповідач допустив прострочення грошового зобовязання.

Таким чином його бездіяльність призвела до порушення зобовязання (ст. 610 ЦК України), і з 09.09.2014 року ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» вважається такою, що прострочила виконання зобовязання , а відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до ст. 992 ЦКУ у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно до положень п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня».

Згідно зі ст. З Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань не може перевищувати розмір подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до статті 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наведеного вбачається, що за прострочення зобовязання Відповідач має сплатити: 1) пеню, 2) 3% річних від суми боргу, 3) втрати від інфляції.

При проведенні розрахунків, вбачається, що втрати від інфляції складають596,67грн., проценти за користування коштами76,72 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань656,67грн.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією постанови Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-49 цс12, відповідно до котрої зобовязання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобовязанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватися наслідки,передбачені як нормою ст.625 ЦК України, так і нормами ст.ст.549-559 ЦК України.

За таких обставин, районний суд помилково відмовив позивачеві у стягненні з ПАТ Українська страхова компанія Гарант-Авто 1330 грн.06 коп. а тому у відповідності до вимог ст.309 ч.1 п.3,4 ЦПК України рішення щодо суми заборгованості за прострочення грошового зобовязання підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 309, 316, 317 319 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог за прострочення грошового зобовязання скасувати.

Стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант ОСОБА_4»( код за ) на користь ОСОБА_7 ( (іпн НОМЕР_3) суму заборгованості за прострочення грошового зобовязання у розмірі 1 330,06 грн., що складається:

-596,67 грн.- витрати від інфляції;

-76,72 грн-3% від простроченої суми;

-пеню-656,67 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.П.Заїкін

ОСОБА_8