Справа № 467/1350/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2015 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кірімової О.М.

за участю секретаря Сіваченко Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Арбузинського району про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Іванівської сільської ради Арбузинського району про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_3 Після її смерті залишилась спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 Арбузинського району Миколаївської області. В установлений законом шестимісячний термін, позивач звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий жилий будинок.

В зв'язку із зазначеним позивач не може скористатись своїм правом щодо отримання спадкового майна, а тому вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Від представника позивача до початку судового засідання надійшла заява, згідно якої він підтримав позовні вимоги та просив слухання у справі провести за його відсутності

Від відповідача Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області до початку судового засідання надійшла заява, згідно якої представник відповідача не заперечує проти задоволення позовних вимог та просив слухання справи провести за його відсутності.

Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видно, що позивач є дочкою ОСОБА_3 (а.с. 13) та яка згідно свідоцтва про шлюб змінила прізвище на «ОСОБА_1» ( а.с.16)

За життя, мати позивача, ОСОБА_3, склала заповіт, яким заповідала ОСОБА_1. житловий будинок, що знаходиться в с. Панкратове ( а.с.12)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року мати позивача ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 16 жовтня 2003 року (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 Арбузинського району Миколаївської області.

Згідно копії спадкової справи на майно померлої ОСОБА_3, ОСОБА_1 зверталась із заявою до нотаріальної контори з метою оформити спадкове майно, що залишилось після смерті матері на підставі заповіту померлої.

У відповідності до роз'яснення Арбузинської державної нотаріальної контори від 06 травня 2014 року про неможливість вчинення нотаріальної дії, зазначається, що позивач не має правовстановлюючих документів на спадковий жилий будинок, за такого у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено. (а.с. 11).

Згідно довідки Арбузинського КП БТІ від 13 липня 2015 року право власності житлового будинку АДРЕСА_1 с. Панкратове Арбузинського району Миколаївської області не зареєстровано Загальна площа житлового будинку складала 50,2 кв.м., житлова - 30,8 кв.м. ( а.с.7)

Згідно наданої Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 03.08.2015 року ( а..с. 17-18) у державному реєстрі відсутні відомості про таке.

Відповідно до довідки Іванівської сільської ради Арбузинського району від 19.06.2015 року № 874 (а.с. 8) померла ОСОБА_3 на день смерті постійно проживала та була зареєстрована в житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_1 Арбузинського району Миколаївської області

Згідно по господарських книг за 1982-2003 роки власником вказаного будинку являлась ОСОБА_3, однак свідоцтво про право власності на спірний будинок вона не отримувала.

Рішенням виконавчого комітету Іванівської сільської ради Арбузинського району від 15.12.1995 року ОСОБА_3, передано земельну ділянку у приватну власність площею 0,20 га. (а.с. 9)

Відповідно до приписів ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного чи невизнаного права у разі його порушення чи невизнання.

Згідно з правилами диспозитивності (ст.11 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до Цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Системний аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

За правилами ст.ст. 548,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Доказом цього може бути наявність у спадкоємця ощадної книжки на ім'я померлого, іменних цінних паперів, квитанцій про оплату комунальних та інших послуг, обов'язкового страхування майна та інших документів, виданих на ім'я померлого, на майно, користування, управління і розпорядження яким можливе тільки після оформлення прав на нього.

Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (з 1982 року) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.

Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Враховуючи те, що позивачка не має можливості оформити право на спадщину в нотаріальній конторі її спадкові права підлягають судовому захисту.

Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3, а неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину не може бути перешкодою у набутті таких прав, яке за позивачем має бути визнано, тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Арбузинського району про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування, після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 Арбузинського району Миколаївської області.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова