АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/185/15 Доповідач - Сташків Б.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Жолудько Л. Д., Костів О. З.,

при секретарі - Баляс Т.І.

за відсутності сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина та додаткових витрат,-

ВСТАНОВИЛА

В липні 2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, який продовжує навчання в розмірі 1200 грн. на місяць, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку, починаючи з дати подання позову та додаткових витрат, зокрема, на розвиток здібностей по хокею в розмірі 1970 грн., розвиток здібностей з англійської мови в розмірі 1750 грн., на розвиток акторської майстерності в розмірі 750 грн., на придбання спецодягу в розмірі 947,50 грн., по оплаті за навчання в розмірі 5300 грн. Посилаючись на те, що в зв`язку із чим виникла необхідність у додаткових витратах на навчання та розвиток його здібностей, а відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати аліменти на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі щомісячно на час його навчання, а тому вона змушена звернутися до суду з позовом за захистом порушеного права.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина та додаткових витрат - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 18.07.2014 року до закінчення його навчання у Національному авіаційному університеті, але не більше ніж до досягнення 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід Державного бюджету України 243,60 грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 листопада 2014 року в частині відмови стягнення додаткових витрат та ухваоити в цій частині нове рішення, яким вимоги задоволити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

· Апелянт зазначає, що судом першої інстанції при постановленні рішення не враховано того, що додаткові витрати на дитину були понесені до досягнення повноліття ОСОБА_3

· Сторони в судове засідання не з'явились, з невідомих суду причин, хоча повідомлялись належним чином про час і місце розгляду справи, тому колегія суддів, керуючись вимогами ч.2 ст. 305 ЦПК України, вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності.

· Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

· У відповідності до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

· Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив із того, що повнолітній син ОСОБА_3 навчається у Національному авіаційному університеті, з врахуванням матеріального становища відповідача стягнув в користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно, але не більше ніж до досягнення 23 років та відмовив в позові про стягнення додаткових витрат, оскільки законодавством не передбачено стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину.

· З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

· Відповідно до статті 199 СК України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківств, материнства та стягнення аліментів" якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ним навчання, потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогущо вони можуть надавати матеріальну допомогу.

· Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 13.12.2005 р. розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за №902, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 виданим 13.12.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

· Відповідно до довідки Національного авіаційного університету за №124 від 02.09.2014 року ОСОБА_3 є студентом другого курсу денної форми навчання факультету літальних апаратів Національного авіаційного університету, термін навчання з 01.09.2013р. по 30.06.2017р.

· При визначені розміру стягнення аліментів з ОСОБА_2 суд першої інстанції врахував його матеріальне положення, що він отримує заробітну плату в розмірі 1 218. 00 грн, на його утриманні є малолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому підставно стягнув з нього аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 18.07.2014 року до закінчення його навчання у Національному авіаційному університеті, але не більше ніж до досягнення 23 років.

· Судова колегія прийшла до висновку, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_3 є повнолітньою особою і правомірно відмовив у задоволені позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на навчання повнолітнього сина, оскільки ст.185 СК України не передбачено стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину.

· Крім того, суд врахував і ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 за період 2011-2013р.р. з власної ініціативи перерахував на користь позивача додаткові витрати на повнолітнього сина в розмірі 14 180грн.

· Таким чином, суд першої інстанції, вірно застосував норми матеріального права, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому рішення суду є законним та обґрунтованим і колегія суддів не вбачає підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі

Керуючись ст.ст.304, 307, 309, 311, 312, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Б.І. Сташків