Справа № 204/2377/15-ц
Провадження № 2/204/1420/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

при секретарі Масловій Є.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Рекуперація свинцю» про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невчасно виплачену заробітну плату, компенсацію за затримку розрахунку і відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив стягнути з відповідача ТОВ «Рекуперація свинцю» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року у розмірі 14 640,76 грн. та заборгованість за січень, лютий та березень 2015 року та стягнути компенсацію за невикористану відпустку; компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року в розмірі 5 699,91 грн., та компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату за січень, лютий та березень 2015 року; вихідну допомогу у розмірі 11 031,17 грн.; компенсацію за весь час затримки розрахунку у розмірі його середнього заробітку по день фактичного повного розрахунку в розмірі 3 611,06 грн., та стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він з 15 червня 2013 року прийнятий на роботу на ТОВ «Рекуперація свинцю». 16 березня 2015року він був вимушений звільнитися згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, оскільки відповідач не сплачував йому заробітну плату. За період роботи на підприємстві у відповідача виникла заборгованість з виплати позивачу заробітної плати: за вересень 2014 року 3 624,37 грн., за жовтень 2014 року 3 676,77 грн., за листопад 2014 року 3 668,47 грн., грудень 2014 року 3 671,15 грн. Про суму заборгованості по заробітній платі за січень, лютий, березень 2015 року відповідач даних йому не надав. Крім того, зазначає, що при звільненні йому повинна була бути виплачена компенсація за невикористану відпустку. Вважає, що йому належить виплатити компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату, яка складає: за вересень 2014 року 1 061,29 грн., за жовтень 2014 року 965,23 грн., за листопад 2014 року 876,69 грн., за грудень 2014 року - 744,85 грн. Розрахунку суму компенсації за січень, лютий, березень 2015 року не надав, оскільки відповідач не надав йому відомостей по заборгованості по заробітній платі за цей період. Також зазначив, що відповідно до ст. 44 КЗпП України йому має бути виплачена вихідна допомога урозмірі не меншому тримісячного середнього заробітку, що дорівнює 11 031,17 грн. Крім того, згідно ст. 117 КЗпП України вважає що відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 3 677,06 грн. Відповідач в день звільнення позивача і до теперішнього часу не провів із ним розрахунок, чим заподіяв йому величезні моральні страждання, він весь час переживав з приводу існування своєї сім'ї, внаслідок чого він та його сім'я були позбавлені нормального спілкування з близькими людьми. Тому, він вважає, що згідно ст. 237-1 КЗпП України відповідач зобов'язаний відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач по справі позовні вимоги визнав частково, в частині заборгованості по заробітній платі та компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, про що надав суду відповідну заяву (а.с. 32).

Крім того, представник відповідача у судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 15 липня 2013 року ОСОБА_1 був прийнятий до ТОВ «Рекуперація свинцю» на посаду слюсаря технологічних установок служби головного механіка, що підтверджується записом у трудовій книжці (а.с. 6).

Згідно наказу № 15-к від 16.03.2015 року позивач був звільнений з займаної посади на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 34).

Згідно довідки ТОВ «Рекуперація свинцю» ОСОБА_2, який працював з 15.07.2013 року на посаді слюсаря технологічних установок служби головного механіка та звільнився 16 березня 2015 року, заборгованість по заробітній платі за підприємством станом на день звільнення, тобто на 16.03.2015 року, становить 20 579,42 грн. (а.с. 36).

Згідно розрахункових листів за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року заборгованість по заробітній платі склала 16 314,14 грн. (а.с. 11). Тому позовні вимоги по стягненню з відповідача заборгованості по заробітній платі за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року у розмірі 14 640,76 грн. підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі за січень, лютий, березень 2015 року, відомостей щодо розміру якої позивачем не надано, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата працівникам виплачується регулярно в строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

В судовому засіданні достовірно встановлено, та це не оспорюється сторонами, що вказані вимоги закону відповідачем порушені, в результаті чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по виплаті заробітної плати за період з вересня 2014 року по березень 2015 року у розмірі 20 579,42 грн. Тому, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за вказаний період підлягають задоволенню в розмірі, який визнається відповідачем, а саме, 20 579,42 грн.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було та остаточний розрахунок при звільненні не проведений, що підтверджується довідкою відповідача, внаслідок чого станом на теперішній час існує заборгованість по заробітній платі в розмірі 20 579,42 грн. (а.с. 36).

У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати та всіх сум, які належать позивачу при звільнені, відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Визначаючи розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується наступним.

Так, Верховний Суд України в п. 20 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 роз'яснив, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Рекуперація свинцю» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в розмірі 3 677,06 грн.

Відповідно до пункту 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Середньоденна заробітна плата позивача, відповідно до заробітної плати за останні два відпрацьованих місяці згідно наданої довідки (а.с. 36), становить: лютий 2015 року 414,00 грн., березень 2015 року 3 959,82 грн., що разом складає (414,00 грн. + 3 959,82 грн. = 4 373,82 грн.) поділеної на кількість робочих днів за ці два місяці (20 + 21 = 41 дні) = 106,68 грн. Суд зазначає, що середній заробіток розраховується за період, починаючи з дня, наступного за днем звільнення, тобто з 17.03.2015 року і по день ухвалення судом рішення, оскільки на день розгляду судом справи з позивачем розрахунок не проведено. Кількість робочих днів за період з 17.03.2015 року по 08.06.2015 року (день ухвалення рішення) складає 56 днів

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 17.03.2015 року по 08.06.2015 року складає: 56 день х 106,68 грн. = 6 974,08 грн.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Позивач у своїх вимогах просить стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в розмірі 3 677,06 грн. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то позов повинен бути задоволений в межах заявлених вимог, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в розмірі 3 677,06 грн.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (ст. ст. 38, 39 цього Кодексу), працівникові виплачується вихідна допомога в розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Оскільки судом встановлено, що позивача слід вважати звільненим за ст. 38 ч. 3 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку із невиконанням власником підприємства або уповноваженим ним органом законодавства про працю, він має право на отримання вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку.

Згідно довідки відповідача (а.с. 36) середньомісячний заробіток позивача, з розрахунку заробітної плати за останні три повні місяці роботи (грудень, січень, лютий), склав 1 898,33 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вихідна допомога в розмірі тримісячного середнього заробітку в розмірі 5 694,99 грн. (1 898,33 х 3 = 5 649,99).

Щодо вимоги позивача про стягнення суми компенсації за невчасно виплачену заробітну плату слід зазначити наступне.

Згідно із ст.ст. 1-4Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Виплата компенсації проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції за період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

На підставі зазначених вимог закону відповідач повинен виплатити позивачу компенсацію втрати частини його доходів, яка обчислюється відповідно до ст. 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових коштів у зв'язку з порушенням терміну їх виплати», затвердженого постановою КМ України № 159 від 21.02.2001р.

Індекс інфляції за даними Держкомстату України за вересень 2014 року склав 102,9%, за жовтень 2014 року - 102,4%, за листопад 2014 року - 101,9%, за грудень 2014 року - 103%, за січень 2015 року - 103,1%, за лютий 2015 року - 105,3%, за березень 2015 року 110,8%.

За вересень 2014 року заробітну плату нараховано у розмірі 4 528,20 грн. (102,4% х 101,9% х 103% х 103,1% х 105,3% х 110,8% / 100 = 1,292 х 4 528,20 грн. = 5 850,43 грн. 4 528,20 грн. = 1 322,23 грн.) Тому сума компенсації втрати частини заробітної плати за вересень 2014 року у зв'язку з порушенням термінів її виплати становить 1 322,23 грн.

За жовтень 2014 року заробітну плату нараховано у розмірі 4 593,67 грн. (101,9% х 103% х 103,1% х 105,3% х 110,8% / 100 = 1,262 х 4 593,67 грн. = 5 797,21 грн. 4 593,67 грн. = 1 203,54 грн.) Тому сума компенсації втрати частини заробітної плати за жовтень 2014 року у зв'язку з порушенням термінів її виплати становить 1 203,54 грн.

За листопад 2014 року заробітну плату нараховано у розмірі 4 583,29 грн. (103% х 103,1% х 105,3% х 110,8% / 100 = 1,238 х 4 583,29 грн. = 5 674,11 грн. 4 583,29 грн. = 1 090,82 грн.) Тому сума компенсації втрати частини заробітної плати за листопад 2014 року у зв'язку з порушенням термінів її виплати становить 1 090,82 грн.

За грудень 2014 року заробітну плату нараховано у розмірі 4 586,65 грн. (103,1% х 105,3% х110,8% / 100 = 1,202 х 4 586,65 грн. = 5 513,15 грн. 4 586,65 грн. = 926,50 грн.) Тому сума компенсації втрати частини заробітної плати за грудень 2014 року у зв'язку з порушенням термінів її виплати становить 926,50 грн.

Таким чином, загальна сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року становить 4 579,09 грн.

Але, у своїх вимогах позивач просить стягнути суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 3 648, 06. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, та враховуючи, що позов в цій частині визнається відповідачем, позов повинен бути задоволений в межах заявлених вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 3 648,06 грн.

Щодо вимог про стягнення суми компенсації втрати частини заробітної плати за січень, лютий та березень 2015 року суд зазначає наступне.

За січень 2015 року заробітну плату нараховано у розмірі 694,34 грн. ( 105,3% х 110,8% / 100 = 1,166 х 694,34 грн. = 809,60 грн. 563,52 грн. = 115,26 грн.) Тому сума компенсації втрати частини заробітної плати за січень 2015 року у зв'язку з порушенням термінів її виплати становить 115,26 грн.

За лютий 2015 року заробітну плату нараховано у розмірі 414,04 грн. ( 110,8% / 100 = 1,108 х 414,04 грн. = 458,76 грн. 44,72 грн. = 44,72 грн.) Тому сума компенсації втрати частини заробітної плати за лютий 2015 року у зв'язку з порушенням термінів її виплати становить 44,72 грн. А всього разом за січень та лютий 2015 року 159,98 грн.

За березень 2015 року розрахунок суми компенсації втрати частини заробітної плати судом не проводиться, оскільки при проведені розрахунку інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться.

Таким чином, загальна сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за період з вересня 2014 року по лютий 2015 року яку слід стягнути з відповідача на користь позивача становить 3 808,04 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача компенсації за невикористану відпустку суд зазначає, що відповідно до розрахунку компенсації невикористаної відпустки ОСОБА_1 на день звільнення кількість днів невикористаної відпустки становить 16 днів, сума відпускних становить 2 100,08 грн. (а.с. 38).

Як вбачається з розрахункового листа за березень 2015 року (а.с. 37) сума компенсації за невикористану відпустку у розмірі 2 100,08 грн. нарахована до виплати позивачу, та її розмір врахований при визначенні загальної суми заборгованості по заробітній платі, тому вимоги позивача в частині стягнення компенсації за невикористану відпустку задоволенню не підлягають, оскільки судом задоволені вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно зі ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином судом встановлено, що внаслідок не своєчасної виплати відповідачем заробітної плати позивачу та остаточного розрахунку при звільненні, йому була спричинена моральна шкода, між тим, розмір визначений позивачем розмір у 10 000,00 грн. на думку суду є явно завищеним.

Так, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер порушення прав позивача, істотність вимушених змін у його житті через тривалу невиплату заробітної плати та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав. Виходячи з розуміння загальнолюдських цінностей, відповідно до яких жоден працівник не може залишатися байдужим до порушення роботодавцем його права на оплату праці, судпогоджується з тим, що встановлені порушення трудових прав позивача пов'язані з певними душевними стражданнями і вважає, що 1 000,00 грн. є достатньою і справедливою компенсацією завданої йому моральної шкоди.

Крім того, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, з відповідача на його користь було стягнуто грошові кошти за вимогами майнового характеру в загальному розмірі 33 759,51 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору за вимогу майнового характеру в розмірі 1 % від ціни позову, що становить 337,59 грн. та за вимогу немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди суму судового збору у розмірі 243,60 грн., а всього 581,19 грн.

На підставі ст.ст. 44, 83, 94, 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про відпустки», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», та керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 57-61, 88, 174, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Рекуперація свинцю» про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невчасно виплачену заробітну плату, компенсацію за затримку розрахунку і відшкодування моральної шкоди- задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Рекуперація свинцю» (49089, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, б. 50, р/р 3785 філія Дніпропетровська РУ АТ «Банк фінанси та кредит», МФО 321767, ) на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 20 579,42 грн. (двадцять тисяч пятсот сімдесят девять гривень, 42 копійки), вихідну допомогу у розмірі 5 694,99 грн. (пять тисяч шістсот девяносто чотири гривні, 99 копійок), середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3 677,06 (три тисячі шістсот сімдесят сім гривень, 06 копійок), суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 3 808,04 грн. ( три тисячі вісімсот вісім гривень, 04 копійки), з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті та моральну шкоду у розмірі 1 000,00 (одна тисяча гривень), а всього 34 759,51 грн. (тридцять чотири тисячі сімсот пятдесят девять гривень, 51 копійка).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Рекуперація свинцю» (49089, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, б. 50, р/р 3785 філія Дніпропетровська РУ АТ «Банк фінанси та кредит», МФО 321767, ) на користь держави суму судового збору в розмірі 581,19 грн. (пятсот вісімдесят одна гривня, 19 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез