АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1497/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2477/15Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Винниченка Ю.М., Корнієнка В.І., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 липня 2015 року по справі за позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Уютна-15» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Уютна-15» (далі ОСББ «Уютна-15») звернулося в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості посилаючись на те, що відповідач є власником АДРЕСА_1, проте своєчасно не сплачує платежі за утримання будинку та прибудинкової території, станом на 01 березня 2015 року заборгованість складає 2950 грн. 18 коп., яку позивач просив стягнути.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02 липня 2015 року позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Уютна-15» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 травня 2013 року по 01 березня 2015 року у розмірі 2950 грн. 18 коп., судові витрати розмірі 243 грн. 60 коп., а всього 3193 грн. 78 коп.

08.09.2015 року ухвалою Київського районного суду м. Полтави у зазначене рішення, у зв'язку з допущенням арифметичної помилки, внесено виправлення, зокрема як правильний зазначено період заборгованості за житлово-комунальні послуги з 01 травня 2012 року по 01 березня 2015 року.

З даним рішенням суду не погодилася ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення місцевого суду є незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також посилається на те, що судом неправильно встановлено обставини справи, що мають суттєве значення для вирішення даного спору.

Судове засідання проводилось за участі сторін та представника апелянта.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 є власником АДРЕСА_1. Згідно протоколу загальних зборів №1/2012 ОСББ «Уютна - 15», від 22 травня 2012 року, затверджено розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території для власників квартир за адресою АДРЕСА_1 у розмірі 1, 36 грн. за м.кв. площі для квартир 1 поверхів та 1, 64 грн. за 1 м.кв. для квартир 2-7 поверхів. Квартира відповідача розташована на першому поверсі, а тому тариф визначений у розмірі 1,36 грн. за м.кв.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що згідно наданого позивачем розрахунку, за період з 01 травня 2012 року по 01 березня 2015 року відповідачем не сплачувались внески на утримання будинку та прибудинкової території, а всього сума заборгованості складає 2950 грн. 18 коп., яка підлягає стягненню. При цьому, суд зазначив що відповідачем не наведено жодних доказів, які б слугували підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. ст. 319, 322 ЦК України власність зобов'язує, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» власник член об'єднання зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі.

Згідно ч. 9 ст. 22 цього ж закону передбачено, що власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором.

Мотиви суду першої інстанції в цій частині, є правильними та обґрунтованими, та спростовують доводи апелянта, щодо звільнення останньої від обов'язку по сплаті платежів за утримання будинку та прибудинкової території, зважаючи на не проживання її в квартирі.

Статтею 20 Закону України «Про житлові комунальні послуги» визначені обов'язки споживача житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовлено виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщення житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року.

Однак, відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Таким чином, доводи апелянта про те, що оскільки між нею та ОСББ «Уютна-15» не укладено договір про надання житлово-комунальних послуг, а тому у позивача немає законних підстав вимагати зі споживача їх оплату є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду про наявність підстав для задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача суми заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 травня 2013 року по 01 березня 2015 року у розмірі 2 950 грн. 18 коп. ґрунтується на вимогах закону та досліджених судом доказах яким надана належна правова оцінка і є правильним.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції процесуальних норм в частині вирішення її клопотань про витребування доказів та допит свідків, а також вимог щодо законності і обґрунтованості рішення, не заслуговують на увагу, оскільки докази, про витребування яких заявлялося апелянтом та свідки, які на думку останньої підлягали допиту, надавалися відповідачем для підтвердження фактичних даних щодо обставин, які виходять за межі предмету позову, а тому їх дослідження призвело б до затягування розгляду справи.

Доводи апелянта щодо не врахування судом обставин доведених, на її думку, фактів нецільового використання правлінням об'єднання коштів ОСББ, не заслуговують на увагу, оскільки, як правильно зазначено місцевим судом дані обставини не стосуються предмету розгляду справи, а тому лише можуть бути використанні для звернення до відповідних правоохоронних органів.

Доводи апелянта щодо не легітимності керівництва ОСББ та недійсності рішень загальних зборів об'єднання, в тому числі, і щодо встановлення розміру тарифу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, зважаючи на відсутність належних доказів, які б їх підтверджували, також не заслуговують на увагу, та обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції.

Інші доводи апелянта не містять конкретних вказівок на порушення допущені судом першої інстанції, не спростовують висновків суду, а тому не можуть бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 липня 2015 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : (підпис) Г.Л. Карпушин

Судді: (підпис) Ю.М. Винниченко (підпис) В.І. Корнієнко

Копія вірно: суддя апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин