У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича - Трішина Євгена Олександровича - на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), уточнивши який, просила: договір банківського рахунка від 29 вересня 2014 року № НОМЕР_1, укладений між нею та банком, визнати розірваним з 10 жовтня 2014 року; відшкодувати їй збитки та стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на її користь 30 000 доларів США та 213 501 грн 69 коп.; стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на її користь 150 000 грн у відшкодування моральної шкоди, 21 843 грн 76 коп. неустойки та судові витрати у справі.

На обґрунтування вимог ОСОБА_6 посилалася на те, що 25 вересня 2014 року між нею та відповідачем укладений договір банківського рахунка № НОМЕР_1, відповідно до умов якого банк відкрив їй рахунок і зобов'язався його вести.

У вересні 2014 року позивач домовилася з Публічним акціонерним товариством «Радабанк» (далі - ПАТ «Радабанк») укласти депозитний договір в національній валюті України - гривні - під 26 % річних, який мав принести їй вигоду у розмірі 201 864 грн.

ОСОБА_6 і ПАТ «Радабанк» обумовили, що вона з 19 вересня 2014 року до 10 жовтня 2014 року здійснить перевід на її поточний рахунок № НОМЕР_2 у ПАТ «Радабанк» 30 000 доларів США з її поточного рахунка № НОМЕР_1 у ПАТ «Дальта Банк», який ведеться ним, грошові кошти в сумі 30 000 доларів США конвертує у національну валюту України - гривню, і 10 жовтня 2014 року покладе на депозит у ПАТ «Радабанк» на вказаних умовах.

26 вересня 2014 року позивач подала до ПАТ «Дельта Банк» платіжне доручення від 26 вересня 2014 року № 1 на перерахування 14 000 доларів США з її поточного рахунка № НОМЕР_1, відкритого у ПАТ «Дельта Банк», на її поточний рахунок № НОМЕР_2, відкритий у ПАТ «Радабанк». За вказаний перевід коштів вона заплатила ПАТ «Дельта Банк» 5 421 грн 69 коп.

06 жовтня 2014 року позивач подала в ПАТ «Дельта Банк» платіжне доручення від 06 жовтня 2014 року № 1 на переведення 16 000 доларів США з її поточного рахунка № НОМЕР_1, відкритого у ПАТ «Дельта Банк», на її поточний рахунок № НОМЕР_2, відкритий у ПАТ «Радабанк». За вказаний перевід коштів вона заплатила ПАТ «Дельта Банк» 6 216 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору банк зобов'язаний приступити до виконання своїх зобов'язань за договором щодо платіжних доручень від 26 вересня 2014 року № 1 та від 06 жовтня 2014 року № 1 не пізніше 08 жовтня 2014 року.

Згідно з випискою відповідач мав можливість, однак своєчасно не приступив до виконання зобов'язання за договором, у зв'язку із чим ПАТ «Радабанк» не отримало від неї 30 000 доларів США, не конвертувало їх у валюту України - гривню - та у подальшому не було укладено депозитний договір.

За вказаних обставин позивач вважала за необхідне 10 жовтня 2014 року в односторонньому порядку відмовитися від договору банківського рахунка, завдані їй збитки становлять: 14 000 доларів США та 16 000 доларів США, внесених на банківський рахунок; 201 864 грн упущеної вигоди; 5 421 грн 69 коп. та 6 126 грн, які вона оплатила за здійснення операції з переведення коштів до ПАТ «Радабанк»; 7 444 грн 93 коп. - пеня; 1 786 грн 76 коп. - 3 % річних, а також діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінила у 150 000 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково.

Договір банківського рахунка від 25 вересня 2014 року № НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_6 і ПАТ «Дельта Банк», визнано розірваним.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_6 кошти, що належать їй на праві власності, у розмірі 30 000 доларів США, а також сплачені ОСОБА_6 на користь ПАТ «Дельта Банк» комісії за проведення платежів SWIFT у сумі 11 637 грн 69 коп.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_6 упущену вигоду у розмірі 201 864 грн.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_6 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_6 пеню в розмірі 7 444 грн 93 коп., а також 3 % річних у розмірі 1 786 грн 76 коп. Вирішено питання про стягнення судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року в частині стягнення упущеної вигоди в сумі 201 864 грн та 3 % річних у розмірі 1 786 грн 76 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення упущеної вигоди та 3 % річних.

Указане рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року в частині стягнутої суми моральної шкоди у розмірі 5 000 грн змінено, зменшено цю суму до 2 000 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. - Трішин Є.О. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що 25 вересня 2014 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір банківського рахунка № НОМЕР_1, відповідно до умов якого банк відкрив позивачу вказаний поточний рахунок і зобов'язався його обслуговувати на умовах, визначених договором та законом.

На вказаний поточний рахунок позивачем винесено грошові кошти в сумі 30 000 доларів США.

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до ПАТ «Радабанк» з метою укладення депозитного договору в національній валюті України - гривні - під 26 % річних. ОСОБА_6 і ПАТ «Радабанк» домовилися, що вона з 19 вересня 2014 року до 10 жовтня 2014 року переведе на її поточний рахунок № НОМЕР_2, відкритий в ПАТ «Радабанк», 30 000 доларів США з її поточного рахунка № НОМЕР_1 в ПАТ «Дельта Банк», грошові кошти в сумі 30 000 доларів США конвертує у національну валюту України - гривню, і 10 жовтня 2014 року укладе із ПАТ «Радабанк» договір банківського депозиту на вказаних умовах.

26 вересня 2014 року ОСОБА_6 подала до ПАТ «Дельта Банк» платіжне доручення від 26 вересня 2014 року № 1 на перерахування 14 000 доларів США її власних коштів з її поточного рахунка № НОМЕР_1, відкритого у ПАТ «Дельта Банк», на її поточний рахунок № НОМЕР_2, відкритий у ПАТ «Радабанк». За вказаний перевід коштів позивач заплатила ПАТ «Дельта Банк» 5 421 грн 69 коп., що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті від 26 вересня 2014 року № 1 та квитанцією № 77599396.

06 жовтня 2014 року позивач подала до ПАТ «Дельта Банк» платіжне доручення від 06 жовтня 2014 року № 1 на перерахування 16 000 доларів США її власних коштів з її поточного рахунка № НОМЕР_1, відкритого у ПАТ «Дельта Банк», на її поточний рахунок № НОМЕР_2, відкритий у ПАТ «Радабанк». За вказаний перевід коштів позивач заплатила ПАТ «Дельта Банк» 6 216 грн, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті від 06 жовтня 2014 року № 1 та квитанцією № 82087699.

За змістом ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 5.4 договору у разі порушення банком термінів перерахування коштів за цим договором банк сплачує пеню з розрахунку облікової ставки Національного банку України, яка діяла в такий період, за кожний день прострочення, що не може перевищувати одного відсотка від простроченої суми.

Згідно із ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

За змістом ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Згідно з п. 6.2 договору банківського рахунка договір може бути розірваний за заявою будь-якої зі сторін, а також в інших випадках та з підстав, передбачених договором та чинним законодавством.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 5 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Задовольняючи позовні вимоги в частині розірвання договору, стягнення збитків у розмірі 30 000 доларів США та 11 637 грн 69 коп. та пені, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився суд апеляційної інстанції, встановивши, що відповідач на вимогу позивача не здійснив перевід коштів на її поточний рахунок до ПАТ «Радабанк», у зв'язку із чим допустив порушення умов договору банківського рахунка, обґрунтовано вважав, що у такому випадку підлягає стягненню пеня, розрахована на підставі п. 5.4 договору, а договір банківського рахунка підлягає розірванню із застосуванням правових наслідків розірвання договору.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, які позивач могла отримати від депозитного договору, який міг бути укладений з ПАТ «Радабанк», та 3 % річних, передбачених ст. 625 ЦК України, обґрунтовано виходив з того, що наданий позивачем інформаційний бюлетень ПАТ «Радабанк», який містить умови, які банк пропонує своїм клієнтам за вкладами фізичних осіб, та заяви за підписом позивача, адресованої голові правління ПАТ «Радабанк» з вибаченням за неукладення депозитного договору, не свідчать про реальне укладення з цим банком депозитного договору, а вказують лише про намір його укласти, а також суд виходив з того, що застосування ст. 625 ЦК України є передчасним, оскільки така може бути застосована лише після розірвання договору банківського вкладу та, відповідно, у разі неповернення ПАТ «Дельта Банк» стягнутих грошових коштів.

З такими висновками повністю погоджується колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, оскільки такі відповідають дійсним обставинам справи, яким суд апеляційної інстанції надав належну оцінку, та змісту ст. ст. 22, 623, 625 ЦК України, якими врегульовані ці правовідносини.

В іншій частині рішення суду апеляційної інстанції також підлягає залишенню без змін, оскільки ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає змісту ст. 332 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказів, про перевагу одних доказів над іншими.

Разом з тим не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги щодо відсутності підстав для задоволення позову у зв'язку із запровадженням 03 березня 2015 року тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено 17 грудня 2014 року, тобто до введення тимчасової адміністрації, а суд апеляційної інстанції за змістом ст. 303 ЦПК України здійснює перевірку рішення суду першої інстанції у визначених цією статтею межах.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича - Трішина Євгена Олександровича - відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук