Справа № 368/274/15 Головуючий у І інстанції Шевченко І.І.
Провадження № 22-ц/780/2274/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 16 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області про стягнення недоотриманої пенсії спадкодавця,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, який мотивувала наступним:

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на грошові кошти, які складаються з доплати до пенсії, нарахованої Управлінням ПФУ у Кагарлицькому районі Київської областізгідно постанови Кагарлицького районного суду від 04 січня 2012 року в розмірі 5944,84 грн., але неотримані спадкодавцем. Позивач звернулася до нотаріальної контори та отримала свідоцтво від 26 грудня 2014 року про право на спадщину за заповітом на грошові кошти, що належали померлому ОСОБА_3 Після цього вона звернулася до Управління ПФУ у Кагарлицькому районі Київської областііз заявою про виплату їй зазначених коштів, однак їй було відмовлено з тих підстав, що законодавством не передбачено проведення виплати недоодержаних пенсійних виплат у зв'язку зі смертю особи. Зважаючи на наведене, просила суд стягнути з Управлінням ПФУ у Кагарлицькому районі Київської областіна її користь успадковане нею майно у виді недоотриманої спадкодавцем пенсії.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 16 лютого 2015року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Обґрунтував скаргу тим, що правові підстави для задоволення позову відсутні. Вважає, що даний спір має вирішуватися в порядку не цивільного судочинства, а в порядку адміністративного. Крім того, вважає, що між сторонами взагалі відсутній спір з цього приводу, оскільки позивач за його вирішенням до відповідача не зверталася. Крім того, зазначає, що чинним законодавством не передбачено проведення недоодержаних в зв'язку зі смертю особи виплат, а виплата таких коштів не відповідає встановлений законом процедурі. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду в повній мірі відповідає наведеним вимогам, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Як вбачається з з позову, до суду позивач звернувся за захистом своїх прав, що виникають з правовідносин спадкування. За таких умов відповідно до положень ст. 15 ЦПК України розгляд даної справи має здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до положень ч.1 ст.52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону від 22.03.2007 року, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у ч.2 ст.36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. А згідно з ч. 3 цієї статті - у разі відсутності членів сім'ї, зазначених у ч. 1 цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений ч. 2 цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що ОСОБА_2 як спадкоємець за заповітом у встановлений строк прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 і має право на спадкове майно, до складу якого увійшла серед іншого й доплата до пенсії у розмірі 5944,84 грн., нарахована Управлінням ПФУ у Кагарлицькому районі Київської областізгідно постанови Кагарлицького районного суду від 04 січня 2012 року. Такі висновки суду відповідають обставинам справи і вимогам закону. З наведеними висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи їх виваженими та обґрунтованими. Заперечення ж відповідача щодо того, що фонду не були виділені кошти на виконання рішення суду не можуть обґрунтовувати наявність підстав для відмови в задоволенні законних вимог позивача. Були спростовані в ході розгляду справи й посилання відповідача на те, що позивач не звертався о нього за вирішенням даного спірного питання, оскільки матеріали справи містять звернення позивача до відповідача з цього приводу та відповідь відповідача про відмову в задоволенні її вимог.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а його рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких умов передбачені законом підстави для скасування рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 16 лютого 2015року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді