Провадження № 2/369/223/15
РІШЕННЯ

Іменем України

22 січня 2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.,

при секретарі Котляр А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області та Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року позивач звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона перебувала з ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах з січня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_5.

Вони разом проживали однією сім'єю в АДРЕСА_1.

Від спільного сумісного проживання у сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Актовий запис у свідоцтві про народження обох дітей зроблений на підставі заяви батьків.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер.

На момент смерті чоловіка позивач була вже вагітна третьою дитиною, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто через 3 місяці після його смерті.

Дитину було зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області за актовим записом №131 від 18 грудня 2013 року. Запис про батька дитини в Книзі Реєстрації народжень був проведений у відповідності до ч. 1 с. 135 Сімейного Кодексу України, тобто за вказівкою позивача. Відповідно, у графі «прізвище дитини» було вказано її прізвище - «ОСОБА_6», а прізвище та ім'я дитини записано як - «ОСОБА_6».

Отже, при реєстрації народження третя дитина була записана як «ОСОБА_6».

Протягом розгляду справи, позивач уточнювала позовні вимоги та остаточно просила суд: встановити факт батьківства ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Внести зміни до актового запису № №131 в Книзі реєстрацій народжень від 18 грудня 2013 року, здійсненого Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про народження ОСОБА_6 шляхом внесення змін до запису про батька з «ОСОБА_6 » на «ОСОБА_3», змінити прізвище дитини - ОСОБА_6 з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_3».

Відповідач ОСОБА_2, яка є матір»ю померлого ОСОБА_3, у судове засідання не з'явилася. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. До суду подала заяву, у якій просила провести розгляд справи за її відсутності. Заявлений до неї позов визнала в повному обсязі.

Третя особа - Відділ реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області в судове засідання свого представника не правив. На адресу суду надіслав листа про слухання справи у відсутність їх представника.

Третя особа - Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області в судове засідання свого представника не правив. Повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

З'ясувавши позицію сторін, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.130 Сімейного Кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно з п. 15 абзацу 3 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Відповідно до абзацу 3 п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного Кодексу , зокрема ч. 2 ст. 128, па підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 128 Сімейного Кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відтак , відповідно до вимог діючого законодавства , у суду є підстави для встановлення факту батьківства на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, пояснень третіх осіб та беззаперечних фактів, встановлених у судовому засіданні.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», статтею 137 СК передбачено можливість оспорювання батьківства й після смерті особи, записаної батьком дитини. Якщо така особа померла до народження дитини, оспорити батьківство мають право спадкоємці цієї особи за умови подання нею за життя заяви нотаріусу про невизнання свого батьківства. У разі настання смерті особи після оспорення нею свого батьківства в суді її спадкоємці можуть підтримати позовну заяву відповідно до положень ст. 37 ЦПК про процесуальне правонаступництво в цивільних справах. Коли ж померла особа не знала про те, що її записано батьком дитини, оспорити батьківство вправі її спадкоємці першої черги за законом, названі у ст. 1261 Цивільного кодексу України (дружина, батьки й діти).

Відповідно до ст.. 134 Сімейного Кодексу України, на підставі заяви осіб, зазначених у ст.. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове свідоцтво про народження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах з січня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_5.

Сторони разом проживали однією сім'єю в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 24 грудня 2013 року та актом обстеження від 10 січня 2014 року.

Від спільного сумісного проживання у сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Актовий запис у свідоцтві про народження обох дітей зроблений на підставі заяви батьків.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.09.2013 року , НОМЕР_1.

На момент смерті чоловіка позивач була вже вагітна третьою дитиною, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто через 3 місяці після його смерті.

Дитину було зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області за актовим записом №131 від 18 грудня 2013 року. Запис про батька дитини в Книзі Реєстрації народжень був проведений у відповідності до ч. 1 с. 135 Сімейного Кодексу України, тобто за вказівкою позивача. Відповідно, у графі «прізвище дитини» було вказано її прізвище - «ОСОБА_6», а прізвище та ім'я дитини записано як - «ОСОБА_6».

Отже, при реєстрації народження третя дитина була записана як «ОСОБА_6».

Встановлення факту батьківства необхідне позивачу для отримання пенсії по втраті годувальника та для того, щоб в майбутньому дитина носила прізвище свого біологічного батька.

Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодний доказ у справі не має для суду наперед встановленого значення.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 6, 15, 16 ЦК України, ст. 128, 130, 134-135 СК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, щодо малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Внести зміни до актового запису № №131 в Книзі реєстрацій народжень від 18 грудня 2013 року, здійсненого Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про народження ОСОБА_6 шляхом внесення змін до запису про батька з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_3», змінити прізвище дитини - ОСОБА_6 з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_3».

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Усатов Д.Д.