Справа № 459/2642/14 Головуючий у 1 інстанції: Мелешко С.І.
Провадження № 22-ц/783/822/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі - Івановій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства "Львіввугілля" на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства "Львіввугілля" про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров"я, внаслідок ушкодження здоров"я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок професійного захворювання

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ДП "Львіввугілля" в користь ОСОБА_3 12000 грн. моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров"я, внаслідок ушкодження здоров"я при виконанні трудових обов"язків, внаслідок професійного захворювання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржило ДП "Львіввугілля", просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що не враховано, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки право на пред"явлення позову виникло у позивача 27.05.2008 р., а позивач звернувся із позовом 26.05.2014 р., і так як спір є трудовим і виходячи з приписів ст.. 233 КЗпП України, то працівник може звернутися із позовом в тримісячний строк. Крім того позивачем не представлено докази, які б підтверджували нанесення моральної шкоди, завданої професійним захворюванням та трудовим каліцтвом.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наведені нижче мотиви.

Встановлено, що за період з 11.07.1978 р. по 25.10.1978 р. та з 01.12.1980 р. по 16.02.1993 р. В подальшому з 07.03.1997 р. по 08.10.1997 р. та з 25.06.1999 р. по 27.08.1999 р. З 01.08.2005 р. по 16.09.2008 р. позивач працював в шкідливих умовах на підприємствах ДП "Львіввугілля".

25.01.2008 р. позивача було звільнено з роботи на підставі ст.. 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю займаній посаді.

За час виконання своїх посадових обов'язків позивач внаслідок погіршення стану здоров"я неодноразово звертався за отримання медичної допомоги до медичних закладів.

16.05.2008 р. на шахті "Степова" ДП "Львіввугілля" складено акт розслідування хронічного професійного захворювання (а.с. 13-14).

27.05.2008 р. міжрайонною спеціалізованою профпатологічною МСЕК позивачу вперше та безтерміново встановлена 3-я група інвалідності та 60% втрати працездатності.

Відповідно до п. 1 "Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров"я пов'язаних з виконанням ним трудових обов'язків", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 р. власник підприємства, установи і організації або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я , пов"язаним з виконанням ним трудових обов"язків, а також моральну шкоду, заподіяну потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці.

Факт заподіяння позивачу шкоди підтверджується копією акту розслідування хронічного професійного захворювання, копієюи висновку МСЕК, з якого вбачається, що ОСОБА_2 безтерміново встановлено 3 групу інвалідності та 60% втрати працездатності (30% - хронічний бронхіт, 20% - попереково-крижова радикулопатія, 10% - вегето-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок).

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції вірно врахував ступінь втрати працездатності позивача, а саме характер та обсяг страждань, їх тривалість, а також той факт, що він не може повноцінно працювати і для організації свого життя йому доводиться докладати додаткових зусиль та період роботи на підприємстві в шкідливих умовах праці.

Твердження апелянта про те, що позивачем не представлено докази, які б підтверджували нанесення моральної шкоди, завданої професійним захворюванням та трудовим каліцтвом спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовна давність на дані правовідносини не поширюється.

Твердження апелянта про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду із позовом відповідно до ст.. 233 КЗпП України, є невірним та спростовується чинним цивільним законодавством.

Так як суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального закону, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, то суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 317 ЦПК України колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу державного підприємства "Львіввугілля" відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: