Справа №: 343/232/15-ц
Провадження №: 2/0343/222/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря - Лукань О.З., Прокопишин Я.В. ,

адвоката - Ільницького Я.І.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанку" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд, -

в с т а н о в и в :

Позивач просить винести рішення, яким стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»: заборгованість у розмірі 20724,67 грн. за кредитним договором № 204019-CRED від 29.01.2008 року та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що ПАТ КБ "ПРАВИТБАНК" та ОСОБА_2, 29.01.2008 р. уклали кредитний договір №204019-CRED.

Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 6000,00 грн. на термін до 20.07.2009р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 11.11.2014 року має заборгованість 20724,67грн., яка складається з наступного:

- 4278,38 грн. - заборгованість за кредитом;

- 15221,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 250,00 грн. - штраф (фіксована частина).

- 974,98грн.- штраф (процентна складова).

В судовому засіданні представник позивача Гураль Я.В. (довіреність а.с.44), позовні вимоги уточнив ( заява про уточнення позовних вимог а.с.35-37), просить винести рішення, яким стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»: заборгованість , яка станом на 12.03.2015р. становить 16146,21 грн., за кредитним договором № 204019-CRED від 29.01.2008 року та судові витрати. Додатково пояснив, що у зв"язку з тим, що відповідачка не виконувала свої зобов"язання по кредитному договору від 29.01.2008р. , рішенням Долинського районного суду від 30.04.2009р. з неї стягнуто на користь позивача 5233.25грн., тому дану суму слід відняти від початкової ціни позову. Дане рішення суду не виконано. Чи звертався банк за виконавчим листом по даному рішенню суду , йому не відомо. Остання оплата по кредитному договору була здійснена відповідачкою 24.03.2009р. Термін дії кредитного договору закінчився 20.07.2009р. Працівники банку неодноразово по телефону повідомляли відповідачку про необхідність погашення заборгованості, однак результату це не принесло. Просив уточнений позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що вона 29.01.2008 року отримала кредит в розмірі 6000 грн. Термін дії договору закінчився 20.07.2009р. Останню проплату по даному кредиту вона здійснила 24.03.2009р. Просила відмовити у задоволенні позову у зв"язку з спливом строків позовної давності, про що подала відповідну заяву.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Ч.3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Ч.2 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно п.п. 1.1, 1.4, 2.1, 3.1,3.3 кредитного договору № 204019-CRED від 29.01.2008 року, (а.с.5-8), Банк зобов'язується надати Позичальникові кредит шляхом перерахування кредитних коштів на картрахунок в межах суми обумовленої в п.1.3. даного Договору (6000,00)грн. на споживчі цілі, зі сплатою за користування Кредитом відсотків, в розмірі 32% річних. Термін повного погашення кредиту 20.07.2009р. Повернення кредиту і сплата відсотків за його користування здійснюється в порядку і терміни згідно Графіку погашення кредиту та відсотків, який оформляється у вигляді Додатку №1 до даного Договору і є його невід'ємною частиною.

У відповідності до п. 5.7 вказаного договору - термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагород, неустойки-пені, штрафів за даним договором встанолюється сторонами тривалістю 5 років.

Згідно розрахунку заборгованості за договором від 29.01.2008р. укладеного між "ПриватБанком" та ОСОБА_2 (а.с.40) - станом на 12.03.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 20362,50 грн.

У відповідності до рішення Долинського районного суду від 30.04.2009 року по справі №2-278/2009р.(а.с.38) - стягнуто з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ "ПриватБанк" 5223,25 грн. заборгованості за кредитним договором № 204019-CRED від 29.01.2008 року.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Разом із тим, заявляючи вимоги, передбачені статтею 625 ЦК України, особа повинна дотримуватись загальних меж здійснення цивільних прав.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що позивач протягом тривалого строку (більш 5 років) не вживав вичерпних заходів для примусового виконання рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.04.2009 року у справі №2-278/2009.

Тривалість вказаного періоду, бездіяльність позивача за даних обставин має ознаки зловживання правом.

Надаючи оцінку доводам відповідачки щодо пропуску позивачем строків позовної давності суд керується наступним:

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 259 ЦК України - позовна давність , встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст. 267 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

У відповідності до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014р. ( справа №6-14 цс14) - відповідно до правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності ( ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Відповідно до п.1.4 кредитного договору - термін повного погашення кредиту 20.07.2009р., в порядку і в терміни, встановлені графіком погашення кредиту та відсотків (Додаток №1 до даного договору).

З розрахунку заборгованості за договором № 204019-CRED від 29.01.2008 року (а.с.40) заборгованість за процентами нарахована з 29.01.2008р. по 12.03.2015р. за різницею суми у розмірі 5223,25грн., яка була задоволена рішенням Долинського районного суду від 30.04.2009 року. Остання проплата за договором була проведена 24.03.2009 р.

За таких обставин суд приходить до переконання, що у позивача виникло право пред'явити вимогу про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту починаючи з 20.07.2009 року протягом п"яти років. З позовною заявою про стягнення заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось лише 05.02.2015 року. З заявою про поновлення строку позовної давності та вказання причин поважності пропущення строку звернення до суду представником позивача не подано.

Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст. ст. 253, 256, 257,258, 266, 267, 625, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212- 215, 218, 292 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанку" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити за пропуском строку позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний текс рішення виготовлено 29.04.2015р.