Справа №705/782/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24 квітня 2015 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Мельничука Ю.В.

при секретарі Романовій О.М.

з участю адвоката Прудивуса М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Уманської міської ради, ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Уманської міської ради, ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті її батька ОСОБА_6 та визнання права власності на 19/300 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, що зареєстровані за ОСОБА_6, посилаючись на те, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і в її свідоцтві про народження батьком записаний ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а матір'ю ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_7 і ОСОБА_6 на праві власності належало по 19/300 частин домоволодіння по АДРЕСА_1. ОСОБА_5 поховала своїх померлих батьків, є їхнім спадкоємцем, прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_7 та батька ОСОБА_6, при цьому оформити спадщину змогла лише після своєї матері, а отримати свідоцтво про право на спадщину після батька не змогла по тій причині, що її син ОСОБА_4, відповідач по справі забрав необхідні правоустановчі документи, а Уманський відділ житлового господарства не мав змоги видати ОСОБА_5 дублікат свідоцтва про право власності на померлого. Ці обставини встановлені в рішенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 липня 2008 року, яке набрало законної сили та залишено без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 29 серпня 2008 року, але ці судові рішення відповідачем ОСОБА_4 виконані не були. Позивач вважає, що додатковим підтвердженням факту прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті її батька ОСОБА_6 є другий примірник заяви ОСОБА_5 про прийняття спадщини після ОСОБА_6 від 11 липня 1999 року, а також запит, вчинений завідуючим Уманської міської державної нотаріальної контори Копиловим В.І. вих. 1276/2-14 від __жовтня 2007 року, в якому зазначено про витребування документів, які необхідні для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6 його донькою ОСОБА_5, оскільки, такі запити нотаріусами видаються лише у тому разі, якщо особа звернулася із заявою про прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла, не отримавши свідоцтва про право на спадкове майно за законом після смерті батька. На випадок своєї смерті ОСОБА_5 залишила заповіт на ім'я ОСОБА_2. Позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07 вересня 2012 року, але оформити право власності змогла лише на частину нерухомого майна по АДРЕСА_1.

На час смерті ОСОБА_6, за ним було зареєстровано 19/300 частин житлового будинку АДРЕСА_1, його спадкоємцем за законом є ОСОБА_5, до цього часу права на спадкове майно, після смерті ОСОБА_6, ніким не оформлені, а в разі неприйняття спадкоємцями спадщини після померлого, лише громада міста набуває права звернутися за оформленням відумерлої спадщини на користь громади міста, тому громада міста Умань в особі Уманської міської ради є належним відповідачем в цьому спорі. Натомість, ОСОБА_4 помилково вважає себе особою, яка мала право спадкувати після смерті його діда ОСОБА_6

На підставі викладеного позивач ОСОБА_2 вимушена звернутися за захистом своїх прав до суду.

В судовому засіданні позивач та її представники позов з урахуванням змінених позовних вимог підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача Уманської міської ради в судове засідання не з'явився, але направив листа, в якому просив розглянути справу за відсутності представника та вирішити спір у відповідності до закону.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник позов не визнали, вказавши, що він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приймав участь в приватизації частини житлового будинку по АДРЕСА_1 та є єдиним спадкоємцем майна його діда ОСОБА_6, у зв'язку з тим, що на момент смерті діда та довгий час перед цим він проживав з дідом, продовжує проживати на даний час за тією ж адресою, фактично вступив у спадкування за дідом, що доказується копією сторінок будинкової книги. Зазначає, що коли його мати ОСОБА_5 зверталася за оформленням свідоцтва про спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_6, то їй було відмовлено. В зв'язку з тим, що ОСОБА_6 помер в 1999 році, тому відповідно до ЦК УРСР спадщина повинна бути оформленою до березня 2000 року і саме з цієї дати слід рахувати строки позовної давності для звернення з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову повністю.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню на підставі наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5 є рідною донькою ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Відповідач ОСОБА_4 є сином ОСОБА_5.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, померлих батьків поховала ОСОБА_5

Після смерті своєї матері ОСОБА_5 жила разом з батьком в житловому будинку по АДРЕСА_1, так як останній потребував догляду, хоча і не змінювала місце реєстрації, оскільки батько і вона були зареєстровані в одному населеному пункті.

За життя ОСОБА_6 не залишив заповіту, а єдиним спадкоємцем за законом є його донька ОСОБА_5

ОСОБА_5 після смерті своєї матері ОСОБА_7 змогла оформити спадкові права та отримала свідоцтво про право власності на 19/300 частин домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_7

11 липня 1999 року ОСОБА_5 подала до Уманської держнотконтори заяву про прийняття спадщини за своїм батьком ОСОБА_6, але оформити спадкові права на нерухоме майно не змогла, в зв'язку з тим, що ОСОБА_4 забрав свідоцтво про смерть, свідоцтво про право власності, довідку з БТІ та будинкову книгу. На час смерті ОСОБА_6 належало 19/300 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 та зареєстровано за ним і по цей час в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

05 жовтня 2004 року завідувач Уманської міської нотаріальної контори Копилов В.І. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_6

В жовтні 2007 року завідувач Уманської міської державної нотаріальної контори направив запит за вих. №1275/2-14 начальнику відділу житлового господарства м. Умані відносно видачі ОСОБА_5 дубліката свідоцтва про право власності на частину жилого будинку по АДРЕСА_1, належного померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

03 липня 2008 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про захист особистих немайнових прав встановив обставини, які визнаються сторонами спору та повторному встановленню не підлягають, виніс рішення,яке набрало законної сили та залишено без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 29 серпня 2008 року та яким зобов'язав ОСОБА_4 надати ОСОБА_5 документ про право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на ім'я її батька ОСОБА_6, довідку з БТІ та будинкову книгу на домоволодіння. Відповідач ОСОБА_4 визнав в судовому засіданні, що не виконав дане судове рішення. Зазначеним рішенням суду встановлені обставини, що ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6, який на момент смерті володів 19/300 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Також, цим рішенням встановлено, що ОСОБА_5 була позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки цьому перешкоджав відповідач ОСОБА_4, а отримати дублікати правоустановчих документів на спадкове майно ОСОБА_5 можливості не мала, оскільки ці документи не були втрачені чи пошкоджені, а знаходилися у ОСОБА_4

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 вересня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-2921, після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла ОСОБА_2

Рішенням Уманського міськрайонного суду від 11 листопада 2011 року, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 22 березня 2012 року, в задоволенні позову про визнання заповіту, складеного 22 серпня 2008 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 недійсним відмовлено. Цим же рішенням в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання права власності на 38/300 часток жилого будинку по АДРЕСА_1 в зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не надала суду відмову нотаріуса про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а тому позов подано передчасно.

15 вересня 2012 року позивач ОСОБА_2 звернулася в Уманську міську державну нотаріальну контору з проханням оформити спадкові права за заповітом після смерті ОСОБА_5 на нерухоме майно, зареєстроване за ОСОБА_6

Постановою від 18 вересня 2012 року державний нотаріус Кравчук Т.І. відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю встановленого факту прийняття спадщини ОСОБА_5 після її батька ОСОБА_6.

05 лютого 2013 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Уманського міськрайонного суду ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

31 березня 2014 року рішенням Уманського міськрайонного суду у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину відмовлено. Це рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 травня 2014 року, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На час смерті ОСОБА_6 правовідносини щодо порядку спадкування регулювалися Цивільним кодексом УРСР (1963р.).

Згідно ч.1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно ч.2 ст. 529 ЦК УРСР (1963р.) онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Таким чином, враховуючи, що на час смерті ОСОБА_6 була живою його донька ОСОБА_5, то у онука ОСОБА_4 не виникло права спадкувати за своїм дідом ОСОБА_6

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що ОСОБА_5 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном за своїм батьком, оскільки жила з ним по АДРЕСА_1, доглядала за ним перед його смертю та володіла 19/300 часткою житлового будинку за цією адресою, яку прийняла після смерті своєї матері ОСОБА_10 Крім того, ОСОБА_5 подала 11 липня 1999 року до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, на другому примірнику цієї заяви було поставлено штамп «Вхід.№767/2-14».

Факт подачі ОСОБА_5 заяви про прийняття спадщини за ОСОБА_6 не спростовується відповідями Уманської міської державної нотаріальної контори від 05 листопада 2014 року та від 25.02.2015 року про відсутність доказів належної реєстрації заяви від імені ОСОБА_5 у відповідних журналах та книгах, оскільки дії нотаріусів стосовно належної реєстрації заяв, заведення чи не заведення спадкових справ, їх зберігання не можуть вплинути на права спадкоємців, на яких закон покладає лише обов'язок подати заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Зокрема, у листі Уманської міської державної нотаріальної контори за №354/01-16 від 25.02.2015 року зазначено, що реєстри для реєстрації нотаріальних дій за 1999 рік зберігаються в Черкаському обласному державному нотаріальному архіві, але заяви про прийняття спадщини та постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій не реєструються. Крім того, факт звернення ОСОБА_5 до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини підтверджується запитом завідувача Уманської міської державної нотаріальної контори в жовтні 2007 року за вих. №1275/2-14 до начальника відділу житлового господарства м. Умані відносно видачі ОСОБА_5 дубліката свідоцтва про право власності на частину жилого будинку по АДРЕСА_1, належного померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6. В тексті цього запиту, зокрема, зазначено, що дублікат правовстановчих документів необхідний для оформлення спадщини.

Суд не може покладати відповідальність за належне оформлення, реєстрацію та зберігання заяви про прийняття спадщини на померлу ОСОБА_5 та приходить до висновку, що факт прийняття ОСОБА_5 спадщини за своїм батьком ОСОБА_6 є доведеним.

Крім того, згідно ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Доказів про те, що ОСОБА_5, як єдина особа, що мала право спадкувати за ОСОБА_6 відмовилася від прийняття спадщини, або вчинила дії, що свідчили б про це, суду не надано.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки права на спадкове майно з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 належали ОСОБА_5, яка з поважних причин не встигла за життя отримати свідоцтво про право на спадщину, та з урахуванням того, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку і строк прийняла спадщину після померлої ОСОБА_5, проте не може надати до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на підтвердження права власності ОСОБА_5 на 19/300 частин успадкованого останньою після батька частини житлового будинку, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача ОСОБА_2 в частині визнання за нею права власності на 19/300 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, які зареєстровані за ОСОБА_6, в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_5

Спір відносно визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування виник лише 18 вересня 2012 року, в зв'язку з винесенням нотаріусом постанови про відмову ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Крім того, відповідності до ст. 264 ЦК України строк позовної давності переривається у разі звернення особою позову до одного із кількох боржників.

Враховуючи наведене та те, що відповідачем ОСОБА_4 рішення Уманського міськрайонного суду від 03 липня 2008 року не виконано, а також наявність рішення Уманського міськрайонного суду від 11 листопада 2011 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 22 березня 2012 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку за заповітом та за позовом ОСОБА_11, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_12 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, рішення Уманського міськрайонного суду від 31 березня 2014 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 28 травня 2014 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи - приватний нотаріус Кучер Олена Іванівна, Уманська міська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 строк для звернення за захистом своїх порушених прав до суду не пропущений, а тому клопотання ОСОБА_4 про його застосування задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 524, 525, 526, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 11, 58-61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2, як спадкоємцем ОСОБА_5 за заповітом, право власності на 19/300 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, що зареєстровано за ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі в 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Головуючий Ю.В. Мельничук