Справа № 182/3276/15-ц
Провадження № 2/0182/2269/2015
У Х В А Л А

Іменем України

02.07.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тихомирова І.В.

секретаря Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини.

З 24.05.1986 року він перебуває із ОСОБА_2 у шлюбі, діти від якого повнолітні.

З квітня 2015 року вони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства через постійні подружні зради відповідачки, наслідками яких є його постійне лікування. За наслідками зазначених обставин він переніс інсульт та спробував здійснити самогубство.

ОСОБА_2 не бажає змінювати свою поведінку, наносить шкоду фізичному та психічному здоровю позивача.

ОСОБА_1 твердо вирішив, що сімю зберегти неможливо.

Спору щодо поділу спільно набутого майна не виникає.

Оскільки подальше збереження сімї суперечить його інтересам, негативно впливає на самопочуття, просить суд шлюб розірвати.

Сторони у судове засідання не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно заяв, позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с.7,11).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено у судовому засіданні, 24.05.1986 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Ладижинському відділі ЗАГС Тростянецького району Вінницької області за актовим записом № 61 (а.с.12).

Діти від шлюбу повнолітні.

Спільне життя не склалося через постійні подружні зради відповідачки. Внаслідок такої поведінки дружини позивач вимушений був постійно переживати стреси, погіршився його фізичний та психічний стан.

З квітня 2015 року вони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Шлюб носить формальний характер.

У матеріалах справи наявні виписка з медичної карти стаціонарно хворого ОСОБА_1 (а.с. 9) та результати дослідження щодо шкірно-венеричних досліджень ОСОБА_1 (а.с. 8, 10)

Спору щодо поділу спільного сумісного майна наразі немає.

За таких обставин суд вважає, що збереження сімї недоцільне, суперечить інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати.

За клопотанням позивача на підставі ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь ОСОБА_1, сплачений ним при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 217-218 ЦПК України, ст. ст. 110, 112 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 24.05.1986 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Ладижинському відділі ЗАГС Тростянецького району Вінницької області за актовим записом № 61 розірвати.

Після розірвання шлюбу громадянину ОСОБА_1 залишити прізвище «Завальний», громадянці ОСОБА_2 залишити прізвище «Завальна».

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, можуть оскаржити рішення суду у такий самий строк з моменту отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_3