АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №646/7089/14ц Головуючий
Провадження №22-ц/790/909/2015 1-ї інстанції: Блага І.С. Категорія: визнання договору недійсними Доповідач: Трішкова І.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Трішкової І.Ю.,

суддів: - Крилової Т.Г., Пилипчук Н.П.,

при секретарі - Гребенщикової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, треті особи - Приватне підприємство "Торгівельна фірма "Полюс", Управління ДАІ ГУМВС України у Харківській області, про визнання правочину недійсним, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_5 про витребування майна,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

визнати недійсним правочин купівлі-продажу автомобілю «MAZDA» , зареєстрований на ім'я ОСОБА_4, , який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за договором комісії № 45 від 11.04.2014 року посвідченого ПП ТФ «Полюс» ПП;

скасувати реєстрацію вищевказаного транспортного засобу, зареєстрованого на ім'я ОСОБА_4.

Позивачка посилалась на те, що 19.08.2011 року нею та відповідачем ОСОБА_5, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2009 року, придбано вищевказаний автомобіль. 11.04.2014 року відповідач ОСОБА_5 без відома та згоди позивачки уклав спірний правочин та переоформив право власності на автомобіль на свою матір на підставі договору комісії. Позивачка переконана, що правочін є фіктивним, оскільки правові наслідки за ним так не настали.

Крім того, позивачка посилалась на те, що спірний автомобіль є спільним майном подружжя, а тому відповідач сам не міг розпоряджатись ним та укладати угоди без її згоди.

В свою чергу, співвідповідач ОСОБА_4 подала зустрічну позовну заяву про витребування з незаконного володіння ОСОБА_6 вищевказаного транспортного засобу автомобілю «MAZDA» шляхом його вилучення та передачі їй, посилаючись на те, що вона є власником спірного автомобілю. У червні їй стало відомо , що ОСОБА_6 вивезла цей автомобіль у невідомому напрямку.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечував проти первісного позову та підтримав зустрічний позов, посилаючись на те, що спірний автомобіль був придбаний відповідачем ОСОБА_5 під час шлюбу з позивачкою, але за його особисті кошти, які не відносяться до спільного майна подружжя, а саме: грошові кошти у сумі, еквівалентній 14700 доларів США, отримані від продажу автомобілю Форд, що належав відповідачу ОСОБА_5 на праві особистої власності, а також суми виплаченого страховою компанією страхового відшкодування за пошкодження автомобілю Форд в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 30.09.2010р.; виплаченої винною у ДТП особою ОСОБА_7 суми відшкодування матеріальної шкоди за пошкодження автомобілю Форд, грошових коштів у сумі 28000 грн., які були надані відповідачу його батьком. У червні 2014 року позивачка забрала у нього автомобіль та утримує його у себе.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26.11.2014 року частково задоволений позов ОСОБА_6

Визнаний недійсним правочин купівлі-продажу автомобілю «MAZDA», укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за договором комісії від 11.04.2014 року.

ОСОБА_4 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, а у задоволені позовних вимог ОСОБА_6 відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4, а у задоволені позовних вимог ОСОБА_6 відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази, дана їм належна оцінка і згідно встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.10,11,60,212,215 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2009 року.

19.08.2011р. був придбаний автомобіль «MAZDA» , 2008 року випуску, який було зареєстровано у ДАІ за ОСОБА_5

Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності.

Згідно положень ст.57 Сімейного кодексу особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Сторони не заперечували, що спірний автомобіль «MAZDA» був придбаний 19.08.2011 року за 134467,58 грн.

В судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_5 надав докази того, що від продажу автомобілю Форд, який був його особистою власністю, він отримав 49171,15 грн.

В суді апеляційної інстанції були надані відомості щодо руху коштів по рахунку ОСОБА_5 у ПриватБанку.

Зазначена відомість підтверджує, що 29.12.2011 року ОСОБА_5 страховою компанією було перераховано страхове відшкодування у розмірі 24740,10 грн., але зазначена сума отримана вже після придбання спірного автомобілю.

Також з відомості вбачається, що 20.06.2011 року надійшли кошти у сумі 40095 грн., які, як зазначав ОСОБА_5, йому сплатив ОСОБА_7 за пошкодження автомобілю.

З огляду на наведене вбачається, що вказаних ОСОБА_5 коштів, було недостатньо для придбання спірного автомобілю, а тому суд прийшов до обгрунтованого висновку, що спірний автомобіль є спільним майном подружжя.

ОСОБА_5 посилався на те, що його батько подарував йому на придбання спірного автомобілю 28000 грн.

Суд першої інстанції перевірив зазначені доводи і прийшов до правильного висновку, що договір дарування зазначених коштів не підтверджений документально, договір дарування у письмовій формі не укладався, а тому не прийняв вказаний довід сторони по справі.

Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_5 не довів, що спірний автомобіль придбаний повністю на його особисті кошти, тому суд обгрунтовано прийшов до висновку, що це є спільним майном подружжя.

Частиною 2 ст.65 СК України передбачено, що при укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Оскільки встановлено, що ОСОБА_5 уклав правочин без згоди дружини ОСОБА_6, суд правильно прийшов до висновку про недійсність такого договору.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду.

Підстав для скасування чи зміни рішення не має.

Керуючись ст..ст. 303,307,308, 314,319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий:

Судді: