Справа № 463/256/14 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/280/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого Тропак О.В.,

суддів: Мельничук О.Я., Приколоти Т.І.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до Корпорації будівельних підприємств "Карпатбуд", Приватного акціонерного товариства "Картонно-паперова компанія", третя особа Львівська міська рада про зобов"язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_5 звернулись в суд з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог (т. 1 а.с. 77-80), просили зобов'язати корпорацію будівельних підприємств "Карпатбуд" та приватне акціонерне товариство "Картонно-паперова компанія" передати їм у власність дві благоустроєнні двохкімнатні квартири загальною площею не менше 60 (шістдесят) кв. м. кожна у межах міста Львова у зв'язку з відселенням. В позовній заяві наводили доводи про те, що 13 грудня 2007 року вони надали згоду на знесення їхнього будинку по АДРЕСА_1 в зв'язку з будівництвом відповідачами житлового багатоповерхового будинку. На місці їхнього будинку згідно проекту будівництва мала бути стоянка автомобілів новозбудованого житлового будинку. 16 грудня 2007 року за № 216 корпорація "Карпатбуд" надала гарантійний лист власникам житлового будинку по АДРЕСА_1 відповідно до якого відповідач корпорація "Карпатбуд" зобов'язується надати дві двохкімнатні квартири у новозбудованому поверховому житловому будинку по вул. Черкаській у м. Львові розташовані на другому поверсі згідно з погодженим поверховим планом будинку. Проте до цього часу квартири, які мають бути надані, їм не передано. Збудований 10-ти поверховий будинок істотно погіршив їхні умови проживання в будинку по вулиці АДРЕСА_1 зокрема зменшив рівень інсоляції в їхньому будинку.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25 липня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивачі: ОСОБА_2, ОСОБА_5 оскаржили рішення суду в апеляційному порядку, просять рішення скасувати та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на незаконність та необгрунтованість рішення у зв'язку з неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм матеріального права. В апеляційній скарзі позивачі зазначають , що висновок суду щодо дотримання чинного законодавства при здійсненні будівництва багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 є необгрунтованим, оскільки обов'язковою умовою для здійснення будівництва було знесення малоповерхових будинків та забезпечення їх власників та мешканців житлом натомість. Вважають, що відповідачі , з метою виконання рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 54 від 01.02.2008 року, погоджених архітектурно-планового завдання, містобудівних умов і обмежень, робочого проекту, дотримуючись вимог чинного законодавства України, зобов'язані були: здійснити відселення мешканців малоповерхових житлових будинків АДРЕСА_1 надати рівноцінне благоустроєнне житло та компенсувати власникам будинків, що зносяться їх вартість та вартість вилучених у них земельних ділянок. Порушення прав позивачів виявилось також у тому, що внаслідок здійсненого відповідачами будівництва багатоквартирного будинку АДРЕСА_2, були внесені зміни до містобудівної документації, належна позивачам земельна ділянка стала обмеженою у використанні (призначенні), а в їх житловому будинку істотно порушений нормативний режим інсоляції житлових приміщень, що підтверджується відповідними висновками. Додатково зазначають , що суд не застосував положення ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 29 Загальної декларації прав людини, ст. 321 Цивільного кодексу України, які повинні був застосувати при винесенні судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з наступних мотивів.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог , пред"явлених до відповідача ПрАТКартонно-паперова компанія", не в повній мірі відповідає вищезазначеним вимогам норм процесуального права.

Так , відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що, як з"ясовано судом з пояснень сторін та поданих ними доказів, жодний договір, передбачений гарантійним листом між сторонами укладено не було, не було погоджено істотних умов та порядок його виконання, відповідальність. На даний час будинок належний позивачам не є знесеним, тому відповідно підстави для надання їм квартир відсутні. Крім цього суд приходить до висновку, що позивачі в судовому засіданні так і не довели в чому полягає порушення їх права власності зі сторони відповідачів. Проаналізувавши рішення Львівської міської ради №54 від 1.02.2008, суд критично оцінив посилання позивачів на те, що у рішенні вказано, що обов"язковою умовою надання дозволу на будівництво будинку було надання їм квартир, оскільки таке положення у ньому не прописане. Крім цього, проводячи будівництво інвестиційним способом (пайові внески) підприємство забудовник має право визначати господарську діяльність та фінансову можливість здійснення тих чи інших робіт, якщо невиконання таких не порушує прав та обов"язків третіх сторін. Тому суд з наведених аргументів прийшов до висновку про те, що не доведено порушення будь-яких прав позивачів. В разі задоволення таких вимог, на думку суду першої інстанції, були б порушені як права відповідача та третьої особи, так і права пайовиків даного будівництва у можливості провести закінчення будівництва та заселення будинку. Жодних доказів того, що прийом даного будівництва проведено без дотримання встановленої процедури суду не надано. Щодо покликань позивачів про порушення режиму інсоляції та будівельно-технічну експертизу, суд такі оцінює критично, оскільки такі були предметом дослідження по іншій справі за участю сторін і рішення набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції лище в тій частині, що у справі відсутні підстави для задоволення позовних вимог, пред"явлених до відповідача -Корпорація будівельних підприємств "Карпатбуд", з огляду на наступне.

Позовні вимоги були заявлені з підстав ст. ст. 15, 16, 526, 530 ЦПК України і позивачами було обрано такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів: як примусове виконання обов"язку в натурі.

У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов"язанням є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію (передати майно , виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Зобов"язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов"язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У відповідності до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов"язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного судочинства. У відповідності до ч. 4 ст. 11 ЦК України у випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов"язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У відповідності до ч. 5 ст. 11 ЦК України , у випадках встановлених актами цивільного законодавства цивільні права та обов"язки можуть виникати з рішення суду. У цій справі правовідносини між позивачами та відповідачами не були оформлені договором , як це встановлено п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, внаслідок чого позовні вимоги позивачів про зобов"язання відповідачів передати у власність позивачів дві двохкімнатні благовлаштовані квартири не можуть вважатися такими, що ґрунтуються на договорі чи іншому правочині.

Гарантійний лист за № 216 від 16.12.2007 року, виданий Корпорацією будівельних підприємств "Карпатбуд" позивачам та ОСОБА_7 не є зобов"язанням в розумінні ст. 509 та п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, не є також публічною обіцянкою винагороди, а тому, не виконання обіцянки , зазначеної у цьому гарантійному листі, не могло породити для відповідача - Корпорації будівельних підприємств "Карпатбуд" правового наслідку у виді обов"язку: передати у власність позивачів дві двохкімнатні благовлаштовані квартири.

Не виникло у відповідача - Корпорації будівельних підприємств "Карпатбуд" обов"язку передачі позивачам у власність двох двокімнатних квартир, ще й тому, що після видачі 16.12.2007 року Корпорацією будівельних підприємств "Карпатбуд" гарантійного листа за № 216, між позивачами та Корпорацією будівельних підприємств "Карпатбуд" не було укладено угоди про пайову участь у будівництві 9 -ти поверхового житлового будинку по АДРЕСА_1 як це було обумовлено в гарантійному листі ( а.с. 8).

Оскільки заява позивачів про дачу згоди на знесення будинку АДРЕСА_1 була подана 13.12.2007 року , тобто на три дні раніше, ніж Корпорацією будівельних підприємства "Карпатбуд" було видано гарантійний лист датований 16.12.2007 року, ця заява-згода була адресована не Корпорації будівельних підприємства "Карпатбуд" , а була адресована Львівській міській раді, і у заяві йшлося про дачу позивачами згоди на знесення їхнього будинку, у зв"язку з невідповідністю їхнього будинку санітарним та технічним умовам, а не - про дачу згоди на знесення їхнього будинку у зв"язку з тим, що земельна ділянка, на якій розташований їхній будинок буде передана (відчужена) для потреб Корпорації будівельних підприємства "Карпатбуд", яка відношення до будівництва стала мати лише після 17.04.2008 року після укладення договору № 30 на будівництво житлового будинку по вул.. Черкаська в м. Львові від 17 квітня 2008 року (т. 1 а.с. 53-54), то, зважаючи на вищенаведені обставини у їх об"єктивній сукупності, у справі не було правових підстав для зобов"язання Корпорації будівельних підприємства "Карпатбуд" передати позивачам у власність дві квартири у м. Львові.

Обгрунтування позовних вимог, пред"явлених до співвідповідача- Корпорації Будівельних підприємств "Карпатбуд", посиланням на те, що саме цей відповідач був фактичним забудівником багатоквартирного житлового будинку по вул. Черкаській в м. Львові, не могло слугувати підставою для задоволення позовних вимог, пред"явлених до цього відповідача з огляду також на наступне.

Письмовими доказами, які є в справі, доводиться, що Корпорація Будівельних підприємств "Карпатбуд" не була ні замовником, ні забудівником багатоквартирного житлового будинку по вул. Черкаській в м. Львові, а таким був відповідач - Приватне акціонерне товариство "Картонно-паперова компанія", а саме:

декларацією про готовність об"єкта до експлуатації зареєстрованою Державною архітектурно будівельною інспекцією у Львівській області за № ЛВ 7, у якій зазначено , що замовником будівництва збудованого 9-ти поверхового будинку є Приватне акціонерне товариства "Картонно-паперова компанія" , а Корпорація будівельних підприємств "Карпатбуд" є одним із підрядників( т. 1 а.с. 49 -51);

договором № 30 на будівництво житлового будинку по вул. Черкаська в м. Львові від 17 квітня 2008 року, укладеним між ВАТ "Львівкартонпласт" надалі "Замовник" та Коропорацією будівельних підприємств "Карпатбуд" надалі "Генпідрядник-інвестор" , згідно з умовами якого "Замовник" доручає, а "Генпідрядник-інвестор" зобов"язується своїми силами і засобами виконати роботи з будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1( т. 1 а.с. 53-54);

рішенням Львівської міської ради № 54 від 01.02.2008 року "Про проектування та будівництво ВАТ "ЛЬвівкартоноплатст" 10-ти поверхового житлового будинку з вбудованими громадськими приміщеннями на розі вул. Черкаської-Помірки зі знесенням малоповерхових житлових будинків АДРЕСА_1" , пунктом 2.3 якого Відкритому акціонерному товариству"Львівкартонпласт" було дозволено: укласти договір на будівництво 10-ти поверхового житлового будинку з вбудованими громадськими приміщеннями на розі вул.Черкаської - вул.Помірки зі знесенням малоповерхових житлових будинків №№ 1, 3, 3а на вул.. Черкаській з врахуванням таких істотних умов:

-перерахування коштів відповідно до вимог рішення виконавчого комітету від 04.04.2003 р. № 236 "Про порядок залучення коштів інвесторів(замовників) на розвиток соціальної інфраструктури м. Львова";

-передача у власність територіальної громади м. Львова п"ятнадцяти відсотків житлової площі квартир 10-ти поверхового будинку з вбудованими громадськими приміщеннями на розі вул.. Черкаської - вул. Помірки в м. Львові після завершення будівництва ( відповідно до гарантійного листа відкритого акціонерного товариства "Львівкартонплатс" від 17.01.2008 р № 77 ( т. 1 а.с. 55-56). Водночас цим рішенням на ВАТ"Картонпласт" не покладалось жодних обов"язків по забезпеченню житлом мешканців житлових будинків АДРЕСА_1 які підлягали знесенню. Однак, при укладенні договору на будівництво багатоквартирного будинку за № 30 від 17.04.20078 року Відкритим акціонерним товариством "Картонпласт" не було дотримано умов, встановлених пунктом 2.3 рішення Львівської міської ради № 54 від 01.02.2008 року , і не було передбачено, яким чином буде здійснено забезпечення житлом мешканців будинків, які підлягали знесенню, у зв"язку з висновком про інсоляційний режим житлових приміщень існуючих будинків на вул. Черкаській і вул. Помірки і будинку позивача зокрема. Отже, зважаючи на положення ч. 2 ст. 14 ЦК України, у відповідності до яких, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов"язковим для неї, вищезазначене рішення Львівської міської ради не могло слугувати підставою для покладення на Корпорацію будівельних підприємств "Карпатбуд" /генерального підрядника - інвестора/ обов"язку передачі позивачам у власність квартир у зв"язку з їхнім відселенням.

Однак, колегія суддів не погоджується з посиланням суду першої інстанції, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, на те, що у разі задоволення позову, на думку суду першої інстанції, були б порушені як права відповідача ( без зазначення судом першої інстанції якого саме відповідача ?) та третьої особи, так і права пайовиків даного будівництва у можливості провести закінчення будівництва та заселення будинку, та , що жодних доказів того, що прийом даного будівництва проведено без дотримання встановленої процедури суду не надано, зважаючи на те, що позивачами не було заявлено позовних вимог про передачу їм у власність квартир у новозбудованому будинку по АДРЕСА_2

Не мало правового значення для вирішення даного спору і посилання суду першої інстанції , як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, критичне оцінювання судом першої інстанції покликання позивачів про порушення режиму інсоляції та будівельно-технічну експертизу, з посиланням суду першої інстанції на те, що такі були предметом дослідження по іншій справі за участю сторін і рішення набрало законної сили, без зазначення при цьому у оскарженому рішенні , яке саме рішення , у якій справі і коли саме воно набрало законної сили.

Колегія суддів вважає, що рішення Личаківського районного суду від 27.11.2013 року у справі № 2/463/1221/13, незасвідчена ксерокопія якого знаходиться у справі № 463/256/14, яка переглядається у апеляційному порядку ( т. 1 а.с. 247) , не має преюдиціального значення для вирішення справи 463/256/14, оскільки у справі № 2/463/ 1221/13 позивачами були заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідачів вартості житлового будинку АДРЕСА_1 та вартості земельної ділянки за цією ж адресою з тих підстав , що внаслідок будівництва багатоквартирного будинку по вул.Черкаській у м. Львові їхній житловий будинок підлягає знесенню , а земельна ділянка підлягає використанню під будівництво цього багатоквартирного будинку, тобто - позовні вимоги про майнове відшкодування їм як власникам нерухомого майна, а не - позовні вимоги про надання їм у власність іншого житла, з підстав порушення їхніх житлових прав.

Із рішення Львівської міської ради № 54 від 01.02.2008 року випливає, що будинок АДРЕСА_1 / загальною площею 63,4 кв.м. ( т. 1 а.с 14), житловою площею 33,5 кв.м ( т. 1 а.с. 101) , розташований на земельній ділянці площею 0,449 га (т. 1 а.с. 16), є об"єктами спільної сумісної власності позивача ОСОБА_2, та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на 3/4 частки , та об"єктами спільної часткової власності позивача ОСОБА_10 на 1/4 частку, яка була успадкована нею від спадкодавця ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 25, 21)/, підлягає знесенню, беручи до уваги висновок про інсоляційний режим існуючих будинків на АДРЕСА_1, у зв"язку із наданням цим рішенням дозволу ВАТ "Картонпласт" на будівництво багатоквартирного будинку на розі вул. Черкаської-Помірки.

У відповідності до висновку про інсоляційний режим існуючих будинків на вул. Черкаській , який було складено лабораторією будівельної фізики Інституту архітектури Національного університету "Львівська Політехніка" та Науково-проектною фірмою "Галпроект" на підставі листа клопотання ВАТ "Львівкартонпласт" за № 897 від 07.09.2007 року будинок АДРЕСА_1 який згідно з поверхового плану станом на 10.07.2001 року складався з двох квартир ( т. 1 а.с. 115) , одній із яких, а саме квартирі позивачів було присвоєно номер будинку 3"а" , дослідження інсоляційного режиму житлових приміщень цього будинку і, зокрема приміщення під літерою 3-7 , яке належить позивачеві, вказало на те, що після будівництва багатоквартирного будинку тривалість інсоляції (у дні рівнодення) у цьому приміщенні будинку суттєво знизиться і буде меншою за нормативну ( т. 1 а.с. 110).

Робочим проектом будівництва багатоквартирного 10-ти поверхового житлового будинку по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 172-199) , з врахуванням вищезазначеного висновку було передбачено знесення існуючих одноповерхових будинків, зокрема будинку АДРЕСА_1, і цей проект було погоджено головним архітектором м. Львова 16.04.2008 року ( т. 1 а.с. 203) та іншими службами (т. 1 а.с. 204-205). Тим самим , земельна ділянка, на якій розташований будинок позивачів стала обмеженою у викори станні.

У відповідності до ч. 3 ст. 386 ЦК України , власник права, якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

У відповідності до ст. 394 ЦК України власник земельної ділянки, житлового будинку , інших будівель має право на компенсацію у зв"язку із зниженням цінності цих об"єктів у результаті діяльності, що призвела до зниження рівня екологічної, шумової захищеності території, погіршення природних властивостей землі.

Виходячи з тієї обставини, що будівництво багатоквартирного будинку, яке здійснювалося за замовленням ВАТ "Картонпласт" ( правонаступником якого є відповідач ПрАТ "Картонно-паперова компанія") , призвело до зниження інсоляції житлового будинку позивача, яка стала нижчою від нормативної, тобто призвело до зниження екологічної захищеності вищезазначеного об"єкта нерухомості, який призначений для проживання, крім цього належна позивачеві на праві спільної сумісної та спільної часткової власності земельна ділянка на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1 стала обмеженою у її використанні для обслуговування жилого будинку, та враховуючи положення ч. 3 ст. 386 і ст. 394 ЦК України , колегія суддів дійшла висновку, що діями відповідача - ПрАТ "Картонно-паперова компанія" була завдана шкода майновим і житловим правам позивача, яка проявилася у неповноцінності використання об"єктів нерухомого майна як житло, та як земельна ділянка для обслуговування житлового будинку.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування , якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1192 ЦК України , з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну , відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі.

Відповідачем у справі - ПрАТ "Картонно-паперова компанія" не було доведено , що шкоди майновим і житловим правам позивача , завдано не з вини цього відповідача.

Оскільки об"єкт права власності позивача, шкода якому була завдана неправомірними діями відповідача ПрАТ "Картонно-паперова компанія", використовувався позивачем як житло , то позивач, зважаючи на вищенаведені положення норм матеріального права, мала право вимагати судового захисту її порушених прав, у спосіб зобов"язання особи, відповідальної за заподіяння шкоди, передати позивачеві у власність благовлаштоване житло, площею не меншою ніж належала їй у житлі, яке підлягало знесенню, у зв"язку з будівництвом відповідачем ПрАТ "Картонно-пааперова компанія" багатоквартирного житлового будинку. Оскільки позов було заявлено двома співвласниками житлового будинку, який підлягав знесенню, а саме позивачами : ОСОБА_2 і ОСОБА_5 (правонаступником якого є ОСОБА_10) , тобто особами різної статі, то житло, яке належить надати позивачеві ОСОБА_2 має бути двохкімнатним.

Водночас, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про зобов"язання відповідача - ПрАТ "Картонно-паперова компанія" передати позивачеві у власність дві двохкімнатні квартири, зважаючи на те, що позов ОСОБА_2 і ОСОБА_5 (правонаступником якого стала позивач ОСОБА_12) про зобов"язання відповідачів передати їй і ОСОБА_5 у власність дві двокімнатні квартири, було заявлено ними лише в своїх інтересах, а позовних вимог в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 у цій справі заявлено не було.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні оскарженого рішення, судом першої інстанції не було доведено обставин, які давали б підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, пред"явлених до відповідача - Приватне акціонерне товариство "Картонно-паперова компанія", висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вищезазначених позовних вимог не відповідають обставинам справи, крім цього судом першої інстанції не було застосовано закону, який підлягав застосуванню щодо відповідача - Приватне акціонерне товариство "Картонно-паперова компанія" , і всупереч положенням ч. 1 ст. 1166 ЦК України на відповідача - Приватне акціонерне товариство" Картонно-паперова компанія" не було покладено відповідальності за майнову шкоду , завдану особистим майновим правам позивачів (неможливістю використовувати земельну ділянку за призначенням у зв"язку з встановленням щодо земельної ділянки позивачів містобудівних обмежень) та особистим немайновим (житловим) правам позивачів.

Відтак, апеляційну скаргу належить задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, пред"явлених до ПрАТ "Картонно-паперова компанія" , належить скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення - про часткове задоволення позовних вимог, і зобов"язання ПрАТ "Картонно-паперова компанія" передати у власність ОСОБА_2 у зв"язку з відселенням благовлаштованої двохкімнатної квартири в межах міста Львова.

В решті рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 липня 2014 року належить залишити без змін.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 липня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства "Картонно-паперова компанія" скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов до Приватного акціонерного товариства "Картонно-паперова компанія" задовольнити частково.

Зобов"язати Приватне акціонерне товариство "Картонно-паперова компанія" () передати у власність ОСОБА_2 у зв"язку з відселенням благовлаштовану двохкімнатну квартиру в межах міста Львова.

В решті рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 липня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді Мельничук О.Я.

Приколота Т.І.