Справа № 333/4068/13-ц
Провадження № 2/333/2061/15
РІШЕННЯ

Іменем України

12 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрієвої М.М.,

при секретарі Пасюті К.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Орджонікідзевського району до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,-

В С Т А Н О В И В:

Концерн «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Орджонікідзевського району (далі Концерн «МТМ») звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

Концерн «Міські теплові мережі» (далі Концерн «МТМ») на підставі п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України звернулось до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 12867,05 гривень. 24.12.2012 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 812/10788/2012 (провадження № 2-с/333/423/12) судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожиту теплову енергію було скасовано. Згідно листа КП «ВРЕЖО № 1» за вих. № 339/05 від 31.01.2011 року та загальної дислокації власників не житлових приміщень, ОСОБА_2 є власником не житлового приміщення № 31, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди, буд. 20, загальною площею 48,40 кв.м. Відповідно до Законів України «Про теплопостачання» теплова енергія може споживатись лише на підставі договору. Позивач звертався до відповідача з пропозицією укладення договору. Однак, ОСОБА_2 договір із Концерном «МТМ» на надання послуг теплопостачання не уклав по незалежним та не відомим позивачу причинам. Наказом Мінбуду України № 4 от 22.11.2005 року «Про порядок відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води» зі змінами, внесеними Наказом Мінжитлокомунгоспу за № 169 від 06 жовтня 2007 року, визначено процедуру надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання ( ЦО і ГВП) житлового будинку при відмові споживачів від ЦО і ГВП. Внесені Наказом № 169 від 06 жовтня 2007 року зміни унеможливлюють відключення від теплопостачання окремих приміщень багатоквартирному будинку, передбачають можливість відключення від теплопостачання будинку в цілому за рішенням загальних зборів всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку. Концерн «МТМ» відпустив теплову енергію ОСОБА_2 за період з листопада 2010 року по грудень 2010 року, з січня 2011 року по грудень 2011 року, з січня 2012 року по квітень 2012 року на загальну суму 12867,05 грн., що підтверджується актами приймання - передачі теплової енергії та рахунками, які надіслані на адресу відповідача. Відповідач на протязі спірного періоду не виконував свої обовязки по сплаті спожитої теплової енергії та не здійснив жодної оплати за спожиту теплову енергію, у звязку з чим за ОСОБА_2 станом на 01.05.2012 року значиться заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 12867,05 гривень.

З огляду на вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі 12867,05 гривень, а також судові витрати в розмірі 229,40 гривень.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.12.2013 року позов Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Орджонікідзевського району до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25.02.2014 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.12.2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.06.2014 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.12.2013 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25.02.2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у ньому, наполягала на задоволенні.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували у повному обсязі з тих підстав, що відповідач не отримує теплову енергію від позивача оскільки з дозволу ВРЕЖО № 11 у нежитловому приміщенні були демонтовані прилади для отримання теплової енергії.

Суд, вислухавши думки учасників процесу, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2012 року скасовано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь Концерну «МТМ» суми боргу за спожиту теплову енергію у розмірі 12867,05 гривень.

ОСОБА_2 є власником нежилого приміщення, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди, буд. 20.

Концерн «МТМ» Орджонікідзевського району м. Запоріжжя повідомляв ОСОБА_2 про необхідність оформлення договору № 203377 від 01.11.2010 року належним чином, що підтверджується листом від 20.04.2012 року № 09/581 та звертанням дорученням від 01.11.2010 року. Однак останній з невідомих причин відмовився від укладення договору.

Концерн «МТМ» відпустив теплову енергію ОСОБА_2 за період з листопада 2010 року по грудень 2010 року, з січня 2011 року по грудень 2011 року, з січня 2012 року по квітень 2012 року на загальну суму 12867,05 грн., що підтверджується актами приймання - передачі теплової енергії та рахунками (а.с. 14-40).

Заборгованість власника нежитлового приміщення ОСОБА_2 (договір № 203377) перед Концерном «МТМ» станом на 01.05.2013 року складає 12867,05 гривень, що підтверджується розрахунком основного боргу.

ОСОБА_2 неодноразово попереджався про наявність заборгованості за спожиту теплову енергію, що підтверджується реєстром відправлення рахунків актів приймання передавання теплової енергії (а.с. 44-61) та вимогою про погашення боргу (а.с. 65).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Матеріалами справи підтверджено, що Концерн «МТМ» надавало ОСОБА_2 зазначені послуги, а він їх одержував і не відмовилася від них. Доказів неякісного надання послуг Концерну «МТМ» відповідачем не надано і оскільки останній від послуг, які надавав Концерн «МТМ» офіційно не відмовлявся, їх фактично одержував, то у нього виник обов'язок сплатити ці послуги.

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк, а відповідно до ст.ст. 64-68 ЖК України наймач (або власник) жилого приміщення та повнолітні члени його сім'ї зобов'язані своєчасно та належним чином сплачувати комунальні послуги. На підставі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» теплоенергуюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлового комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обов'язок наймача (власника) квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року.

Статтею 19 Закону України «Про житлово комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Правовідносини між сторонами у справі склалися на підставі надання/отримання послуг з водо-теплопостачання, тобто відносини фактично існували. Відносини, які склалися між сторонами підпадають під норми «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 869 від 1 червня 2011 року та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснювалися періодичні платежі за отримані послуги.

Відповідно до ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом.

Незважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян на забезпечення їх здоров'я (ст. З Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, Концерн «МТМ» здійснював та продовжує здійснювати постачання теплової енергії ОСОБА_2

Ані ЦК України ані ЖК України ані Законом України «Про житлово комунальні послуги» випадки, в яких недодержання сторонами письмової форми правочину про надання житлово комунальних послуг має наслідком його недійсність, не передбачені, а тому відсутність письмового договору між позивачем та відповідачем не позбавляє останнього обовязку по сплаті фактично отриманих ним послуг з централізованого постачання.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою КМУ від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобовязаний оплачувати надані житлово комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Тобто тягар утримання спірного нежитлового приміщення несе ОСОБА_2 і саме він повинен сплачувати витрати на централізоване опалення приміщення, власником якого останній являється.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що між Концерном «МТМ» та ОСОБА_2 існують зобов'язання, хоч договір не було укладено, а відсутність укладеного договору не позбавляє ОСОБА_2 обов'язку здійснювати оплату за отримані послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води і відмова споживача здійснювати оплату згідно діючих, затверджених тарифів є неправомірною.

Щодо твердження ОСОБА_2 та його представника стосовно того, що відповідач відключився від централізованого теплопостачання.

Централізоване опалення послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем постачання.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування, відповідно до вимог Закону України «Про теплопостачання» схемою, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції тощо. При проектуванні будинку, в якому передбачається централізоване опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення гідравлічно ув'язані для забезпечення стабільної роботи внутрішньобудинкової системи загалом. Будь-яке втручання в дану систему шляхом зміни гідравлічного опору, зокрема від'єднання від системи централізованого опалення, погіршує роботу всієї системи, внаслідок чого порушуються права інших мешканців будинків, які є споживачами послуг з теплопостачання.

Процедуру надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання (далі - ЦО і ГВП) затверджено Наказом Міністерства будівництва України № 4 від 22.11.2005 року «Про порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» (далі - Порядок).

Внесені Наказом Мінжитлокомунгоспу № 169 від 06.10.2007 року зміни до Порядку унеможливлюють відключення від ЦО і ГВП окремих приміщень у багатоквартирному будинку і передбачають можливість відключення від ЦО і ГВП будинку в цілому за рішенням загальних зборів, за згодою всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку.

Цей Порядок визначає процедуру надання дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП окремого житлового будинку при відмові споживачів від ЦО і ГВП.

Для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії (далі - Комісія) з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП.

Згідно з пунктом 2.2 зазначеного Порядку Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та відповідно до неї.

Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.

Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи.

По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Затвердження акта на черговому засіданні Комісії є підставою для перегляду сторонами умов договору про надання послуг з централізованого опалення.

Згідно положень п. 25 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води й водовідведення» № 630 від 21.07.2005 року (далі - Правила) та «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій» № 76 від 17.05.2005 року де закріплено, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення забороняється.

Аналогічні твердження містяться у правових висновках, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 16 травня 2011 року у справі № 6-9 цсі 1, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Відключення окремих приміщень від мереж ЦО й ГВП вплине на безперебійну роботу інженерного устаткування будинку в цілому й на санітарно-гігієнічні умови інших квартир та суміжних приміщень, адже порушується гідравлічний і тепловий режими. Важливою й непереборною властивістю вже наявного централізованого теплопостачання є технічна нероздільність системи, в якій робота кожного елемента системи теплопостачання кожного споживача гідравлічно впливає на роботу всіх елементів системи. Будь-яке втручання в неї шляхом зміни гідравлічного опору (від'єднання від системи централізованого опалення) погіршує роботу загальної системи, чим порушує права інших мешканців, що є недопустимо відповідно до Цивільного кодексу України та Конституції України.

Відключення окремого приміщення від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення призводить до розбалансування внутрішньобудинкової системи опалення, яка належить до інженерної системи будинку як цілісного майнового комплексу.

Згідно з вимогами відповідних будівельних норм при проектуванні будинку, в якому передбачається централізоване теплопостачання, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення гідравлічно ув'язані для забезпечення стабільної роботи внутрішньо будинкової системи загалом. Будь-яке втручання в неї шляхом зміни гідравлічного опору (від'єднання від системи централізованого опалення) погіршує роботу системи в цілому.

З приводу процедури відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення при відмові споживачів від централізованого теплопостачання 14.11.2013 року Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України надало розяснення, в якому наголошено, що якщо при відключенні приміщення від централізованого теплопостачання не було дотримано вимог Правил та Порядку, такі дії слід вважати самочинними та у цьому випадку нарахування плати за опалення є правомірним.

На сьогоднішній день відповідач не надав Концерну «МТМ» затвердженого Комісією акта про відключення будинку від ЦО та ГВП.

Враховуючи, що приміщення відповідача знаходиться у житловому будинку № 20 по вул. Правди, відповідно останній використовує загальну внутрішньобудинкову систему інженерного обладнання. Не зважаючи на відключення опалювальних приладів, квартира відповідач обігрівається за рахунок суміжних приміщень, до яких послуга з централізованого опалення надається, в звязку з чим, теплової енергії витрачається більше з метою забезпечення належної температури в суміжних приміщеннях та тепловіддачі щодо приміщення. Крім того, через приміщення відповідача проходять стояки системи опалення.

Таким чином, тепловіддача трубопроводів, а також тепло, яке надходить від суміжних приміщень, до яких послуга з централізованого опалення надається, переходить з розряду втрат у корисно використану теплову енергію. Таким чином, послуга з централізованого опалення надавалась відповідачу в межах опалювального сезону, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості є правомірними.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 64-68 ЖК України, ст.ст. 3, 10, 11, 58-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Орджонікідзевського району до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Орджонікідзевського району заборгованість в розмірі 12867 (дванадцять тисяч вісімсот шістдесят сім) гривень 05 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Орджонікідзевського району судовий збір в розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва