Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1614/15 Головуючий у 1 інстанції Сидоренко І.О.
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою , ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 третя особа служба у справах дітей Слов'янської районної державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа служба у справах дітей Слов'янської районної державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначала, що їй відповідно до витягу № 29304935 від 11 листопада 2014 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданого реєстраційною службою Слов'янського міськрайонного управління юстиції, належить на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1, в якому вона проживає одна.

Окрім неї в будинку зареєстровані,проте не проживають члени її сім"ї - відповідачі у справі- колишня невістка,онуки, правнуки.Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не проживають за місцем своєї реєстрації з 2008 року. ОСОБА_5 фактично не проживає з 04 квітня 2012 року. Відповідачі мають житло в с. Билбасівка, де постійно проживають з новими сім'ями, однак добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажають.

Позивачка також зазначила,що з 2008 року вона особисто несе всі витрати з утримання будинку,сплаті податків і платежів.

Посилаючись на зазначене і вимоги ч.2 ст.405 ЦК України,позивачка просила суд визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням відповідачів: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до розпорядження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Учасники в засідання судової колегії не з"явились,повідомлені про час і місце розгляду справи,що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення повісток. ОСОБА_4, Служба у справах дітей Слов"янської райдержадміністрації Доецької області просять розглянути справу у їх відсутність.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того,що позивачка не довела свій позов,оскільки факт не проживання відповідачів у спірному будинку без поважних причин не встановлений.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Із позовної заяви ОСОБА_3 видно,що її вимоги ґрунтуються на тій підставі,що в належному їй житловому будинку члени її сім"ї- відповідачі у справі - не проживають без поважних причин більше одного року: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не проживають за місцем своєї реєстрації з 2008 року, ОСОБА_5 фактично не проживає з 04 квітня 2012 року. Правовою підставою своїх вимог позивачка зазначила у позовній заяві ч.2ст.405 ЦК України.

Згідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік,якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином згідно із зазначеними вимогами закону лише за умови відсутності членів сім"ї власника у житловому приміщенні,що йому належить, понад один рік ці члени сім"ї можуть бути визнані судом такими,що втратили право користування цим житлом .

Із матеріалів справи видно,що рішенням Слов"янського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2014 року за позивачкою у даній справі ОСОБА_3 визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1,яке зареєстровано у реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.11.2014 року(а.с.4-6, а.с.7).

З позовом про визнання відповідачів втратившими право користування житловим будинком позивачка до суду звернулась передчасно - 25.11.2014 року , оскільки з часу виникнення у неї права власності на житловий будинок не пройшов один рік і відсутні умови застосування вимог ,передбачених ч.2 ст.405 ЦК України.

Крім того позивачка не спростовувала того,що з відповідачами у неї склались неприязне ні стосунки,що не дає підстав для висновків про відсутність відповідачів без поважних причин.

З огляду на зазначене,судова колегія приходить до висновку про те,що хоча суд першої інстанції і не обгрунтував своє рішення передчасністю пред"явлення даного позову,проте висновок про недоведеність позовних вимог і відмову у задоволенні позову здійснив правильний, а тому з урахуванням положень ч.2 ст.308 ЦПК України погоджується з ним.

Доводи апеляційної скарги про те,що судом надана неналежна оцінка доказам у справі, що відповідачі не проживають без поважних причин у належному позивачці будинку понад один рік ,є неспроможними,оскільки право власності на житловий будинок у позивачки зареєстровано і виникло 11.11.2014 року ,проте ,не набувши права вимоги, з даним позовом до суду вона вернулась 25.11.2014р.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: