Справа № 750/2828/15-ц
Провадження № 2/750/1398/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2015 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого - судді Рахманкулової І.П.,
при секретарі - Разумейко К.М.,
за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
третьої особи ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,
третя особа - ОСОБА_3,
24 березня 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, в якому просять визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_4 з 2006 року, а ОСОБА_5 з 2009 року не проживають в ньому без поважних причин.
Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися завчасно і належним чином. Повістки відповідачам надсилалися за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.
Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивачів, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується матеріалами справи (а/с 5, 6).
В даній квартирі, крім позивачів, зареєстровані також: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_8, про що свідчить копія особового рахунку Комунального підприємства "Деснянське" Чернігівської міської ради (а/с 13).
Як пояснили у судовому засіданні позивачі, їх дочка - ОСОБА_4 в березні 2006 року виїхала за кордон, а в серпні 2009 року забрала до себе неповнолітнього сина - ОСОБА_5. Фактично з цього часу відповідачі не проживають за місцем реєстрації, участі у витратах на утримання житла не приймають.
Показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджується відсутність відповідачів за місцем реєстрації.
Як вбачається з акту від 10 березня 2015 року, зі слів сусідів ОСОБА_7, ОСОБА_6 та в результаті огляду квартири було встановлено, що ОСОБА_4 з 2006 року, а ОСОБА_5 з 2009 року не проживають за місцем своєї реєстрації (а/с 11).
Згідно ст. ст. 1, 3 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За таких обставин, вимога позивачів про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України, підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд,-
позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто Деснянським районним судом міста Чернігова за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: