У х в а л а

20 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Горелкіної Н.А., Кафідової О.В.,

Ситнік О.М., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2012 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НАЗ-ОЛЕ» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Вовчанського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, про припинення права користування приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права власності та розпорядження майном шляхом звільнення приміщення, зняття з реєстрації та виселення,

в с т а н о в и в :

У січні 2012 року ТОВ «НАЗ-ОЛЕ» звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 26 лютого 2008 року ТОВ «НАЗ-ОЛЕ» придбало комплекс бази відпочинку ім. О.В. Соіча, який розташований на території Хотімлянської сільської ради Вовчанського району Харківської області. У нежитловому приміщенні НОМЕР_1 спального корпусу НОМЕР_2 без законних підстав проживають ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Вказане приміщення було передано у користування відповідачам попереднім власником комплексу бази відпочинку на період трудових відносин із ОСОБА_3, яка зобов'язана була у триденний термін після звільнення з роботи звільнити це приміщення. Проте припинивши трудові відносини з колишнім власником спірного приміщення, відповідачі займане приміщення не звільнили. Враховуючи викладене, позивач просив припинити право користування відповідачами приміщенням, усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку та виселення відповідачів із приміщення НОМЕР_1 спального корпусу НОМЕР_2 бази відпочинку ім. О.В. Соіча.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 06 березня 2012 року у задоволенні позову ТОВ «НАЗ-ОЛЕ» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28 травня 2012 року рішення районного суду скасовано. Позов задоволено частково. Усунуто перешкоди у здійсненні ТОВ «НАЗ-ОЛЕ» права власності на приміщення НОМЕР_1 спального корпусу НОМЕР_2 бази відпочинку ім. О.В. Соіча, що розташований на території Хотімлянської сільської ради Вовчанського району Харківської області шляхом виселення відповідачів із вказаного приміщення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2012 року касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилено, рішення апеляційного суду Харківської області від 28 травня 2012 року залишено без змін.

У лютому 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2012 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема ст.ст. 114, 125, 127, 128, 129, 132 ЖК України, ст.ст. 1, 19, 20 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на ухвалу Верховного Суду України по справі за №6-12540св08, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справах за №№6-35237ск13, 6-27939св14, 6-38540св14, постанову Верховного Суду України по справі за №6-213цс14.

Згідно з ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.6 постанови від 30 вересня 2011 року «Про судову практику застосування статей 353-360 ЦПК України», під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Оскільки із змісту судових рішень касаційної інстанції, поданих заявником в обґрунтування заяви, не вбачається тотожності встановлених фактичних обставин справи, у допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Крім того, відповідно до роз'яснень наданих у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» судовими рішеннями, на які заявник посилається на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК, можуть бути рішення: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ; Вищого адміністративного суду України; Вищого господарського суду України; Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалені як судом касаційної інстанції; апеляційних судів загальної юрисдикції як судів касаційної інстанції в цивільних справах, яким право на перегляд у касаційному порядку цивільних справ було надано Законом «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007 року № 697-V.

Зазначений перелік таких судових рішень є вичерпним. Обов'язковою є умова, щоб цими рішеннями, які набрали законної сили, вирішено спір по суті, та в них судом (судами) касаційної інстанції неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права.

Таким чином, постанови Верховного Суду України не входять до переліку судових рішень, на які можуть робитись посилання щодо підтвердження підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, оскільки Верховний Суд України не є судом касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НАЗ-ОЛЕ» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Вовчанського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, про припинення права користування приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права власності та розпорядження майном шляхом звільнення приміщення, зняття з реєстрації та виселення, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2012 року до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: Н.А. Горелкіна

О.В. Кафідова

О.М. Ситнік

І.М. Фаловська