АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5286/15 Головуючий 1 інст. - Діденко С.А.
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» серпня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з зазначеним позовом до Харківської міської ради.

В обґрунтування свого позову посилалися на те, що вони є спадкоємцями в рівних частках майна їх батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадкове майно складалося з житлового будинку з прибудовами літ. «А-1», житловою площею 53,3 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1

Зазначили, що користуючись своїм правом власників вони прибудували до зазначеного будинку: житлові прибудови літ. «А2-1» та літ. «А3-1», сіни літ. «а2», сіни літ. «а4», прибудова літ. «а3», сарай літ. «В», льох літ. «Г» та вбиральня літ. «Д».

Рішенням виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова від 19.06.2007 року № 126-1 надано дозвіл на збереження самочинно прибудованих прибудов до житлового будинку по АДРЕСА_1

Просили визнати право власності за ними по ? частині за кожним на домоволодіння, що складається: з житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 181,6 кв.м., житловою площею 89,6 кв.м. з господарськими прибудовами, зокрема, з самочинно побудованими приміщеннями: сіни літ. «а4», житлові прибудови літ. «А2-1» та літ. «А3-1», сіни літ. «а2», прибудова літ. «а3», сарай літ. «В», льох літ. «Г» та вбиральня літ. «Д».

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2014 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності по ? частині за кожним на домоволодіння, що складається: з житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 181,6 кв.м., житловою площею 89,6 кв.м. з господарськими прибудовами, зокрема, з самочинно побудованими приміщеннями: сіни літ. «а4», житлові прибудови літ. «А2-1» та літ. «А3-1», сіни літ. «а2», прибудова літ. «а3», сарай літ. «В», льох літ. «Г» та вбиральня літ. «Д».

Не погоджуючись з заочним рішенням Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що позивачами порушено порядок набуття права власності, право на виконання будівельних робіт та введення об'єкта в експлуатацію у встановленому законом порядку.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області необхідно задовольнити, заочне рішення - скасувати. При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачам надано земельну ділянку у встановленому порядку під збудоване нерухоме майно.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачам на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.2006 року належить в рівних частках житловий будинок з прибудовами літ «А-1» цеглового, житловою площею 53, 3 кв. м., що знаходиться в місті Харкові по вулиці Ковпака Сидора, № 216 з надвірними побудовами: льох літ. «Б», огорожа № 1 - : - 3,5 - : - 7; трубчастий колодязь № 4. В свідоцтві зазначено, що самовільні споруди та переобладнання в це свідоцтво не внесено.

Із матеріалів справи вбачається, що до зазначеного житлового будинку самовільно прибудовано: сіни літ. «а4», житлові прибудови літ. «А2-1» та літ. «А3-1», сіни літ. «а2», прибудова літ. «а3», сарай літ. «В», льох літ. «Г» та вбиральня літ. «Д».

Із технічного висновку ТОВ «Інститут Харківпроект» від 24 червня 2004 року вбачається, що стан будівельних конструкцій зазначеного житлового будинку на момент огляду забезпечує несучу здатність достатню для експлуатації будівлі, яка не суперечить будівельно-технічним, санітарним та протипожежним нормам.

Із висновку Управління Держземагенства у м. Харкові та Харківської області за № 519/13 від 11.10.2013 року вбачається, що розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачів та рішення 48 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 22.09.2010 року № 249/10 управління погоджує його та вважає за можливе відвести позивачам в приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 та в оренду земельну ділянку площею 0, 0894 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови (остаточне віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень) на умовах, визначених чинним законодавством.

В цьому висновку зазначено, що частина земельної ділянки знаходиться в межах «червоних ліній» вул. Ковпака Сидора (при умові погодження з власником доріг).

Із матеріалів справи вбачається, що 10 вересня 2014 року позивачі звернулися з заявою до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області про прийняття самочинно зведених будівель в експлуатацію.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що земельну ділянку під самочинно зведені прибудови їм не надано. Відповідного рішення сесії Харківської міської ради немає. Відповіді від Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області вони не отримали.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинку, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно із ч. ч. 1-3,5 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Із аналізу зазначених норм матеріального права випливає, що вирішуючи справи зазначеної категорії необхідно встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними, чи порушує таке майно права інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи позивачам не надано земельну ділянку у встановленому порядку під збудоване нерухоме майно, самочинно збудове майно не прийнято до експлуатації.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущений строк позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Проте, в даному випадку ухвалене судом першої інстанції у справі рішення не відповідає зазначеним вимогам матеріального закону.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позову позивачам за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області - задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2014 року - скасувати і в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії