Номер провадження: 22-ц/785/4025/15
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т. С.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Заїкін А.П., Доценко Л.І.

При секретарі - Томашевська К.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ "Імексбанк"

- про стягнення грошових коштів

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовними вимогами та просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за депозитним вкладом: суму депозиту-25000 грн., відсотки за депозитом-2 054 грн.,відшкодування моральної шкоди-2000 грн.,пеня-90 000 грн. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 07.07.2014 року передала в банк, а банк прийняв грошові кошти в сумі 25 000 грн. на строк 08.10.2014 року з виплатою відсотків за ставкою 25% річних. 06.10.2014 року вона звернулася з заявою до відповідача, у якій просила повернути їх 08.10.2014 року суму внеску з нарахованими відсотками. проте банк своїх зобов'язань не виконав.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2015 року позов задоволено частково. Суд стягнув з ПАТ "Імексбанк" на користь ОСОБА_5 суму депозиту-25 000 грн., відсотки за депозитом-393,84 грн.,3% річних-342,47 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог-відмовив. Суд стягнув з ПАТ "Імексбанк" на користь держави 257,36 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про зміну рішення суду та задоволення позовних вимог в повному обсязі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що стягненню підлягають проценти до дня фактичного повернення коштів; відсутність мотивів відмови в стягненні моральної шкоди; та суд не взяв до уваги Закон України " Про захист прав споживачів", відповідно до котрого відшкодовується пеня.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, що з'явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановивши розмір відсотків за депозитом в сумі 393,84 грн., районний суд виходив з того, що зобов'язання сторін за договором припиняються з моменту їх належного виконання. Оскільки внесені позивачами гроші на їх вимогу у визначені договорами строки не повернуті, то це дає право позивачам на отримання процентів за користування депозитними коштами та обчислюються за період з 08.07.2014 року по 07.10.2014 року, а також на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Відмовляючи в позовних вимогах про стягнення пені, районний суд вважав, що Закон України " Про захист прав споживачів" на дані правовідносини не розповсюджується.

Мотивів відмови в позовних вимогах щодо стягнення моральної шкоди районний суд не навів.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

07.07.2014 року позивач передала в банк, а банк прийняв грошові кошти в сумі 25 000 грн. на строк 08.10.2014 року з виплатою відсотків за ставкою 25% річних.

Сторони уклали договір № 680008415 про приєднання до публічного договору № 1 Банківського вкладу( депозиту) ( а.с. 4).

Відповідно до зазначеного договору сторони узгодили повернення вкладу -08.10.2014 року.

06.10.2014 року вона звернулася з заявою до відповідача, у якій просила повернути їх 08.10.2014 року суму внеску з нарахованими відсотками. Банк своїх зобов'язань не виконав.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність " вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

За умовами укладених між сторонами договорів банківського вкладу, строк дії вкладів складав 3 місяців від дати внесення вкладу на відповідний рахунок, тобто до 08 жовтня 2014 року.

Судами встановлено, що позивач за два дні до закінчення строку дії договору звернулася до банку із заявою про повернення банківського вкладу, чим засвідчили свої наміри припинити дію договорів.

У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути позивачам депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договорів - 08.10.2014 року. Проте відповідач не повернув суму банківського вкладу.

Виходячи з того, що банк зобов'язань по поверненню коштів не виконав, сума процентів за їх користування нараховується до дня фактичного повернення коштів, що складає 120 днів ( з 08.10.2014 року по 04.12.2014 року) 25000Х25%:365Х120=2054 грн.

Виходячи з того, що районний суд помилково вважав нарахування процентів до дня припинення договору-08.10.2014 року, судова колегія вважає в цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції з підстав ст.3409 ч.1 п.3,4 ЦПК Україні зміні.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК).

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Згідно з п. 22 ст. 1 цього Закону, споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

За приписами ч. 5 ст. 10 Закону, у разі коли виконавець прострочує виконання надання послуги згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги.

Відповідно до Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р. № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів", у п. 20 абзац 2 зазначено, що неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом.

Виходячи з того, що сторони в договорі не передбачили застосування штрафних санкцій у вигляді пені, судження районного суду про відмову в стягнення пені є правильним.

Відповідно до ч.1, 2 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положення ст. 23 і п. 4 ст. 611 ЦК регулюють різні підстави відшкодування збитків спрямованих на компенсацію немайнових втрат потерпілого.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку. що підстави для відшкодування моральної шкоди у договірної відповідальності - відсутні.

Виходячи з вищезазначеного, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині стягнення відсотків за депозитом з підстав ст.309 ч.1 п.3,4 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. ч.1п.3,4 ст.309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2015 року змінити в частині стягнення з ПАТ "Імексбанк" на користь ОСОБА_5 відсотків за депозитом.

Стягнути з ПАТ "Імексбанк" на користь ОСОБА_5 відсотки за депозитом в розмірі 2054 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді Л.І.Доценко

А.П.Заїкін