АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5128/15 Справа № 186/626/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Кривошея С. С. Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 березня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення компенсації,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення компенсації. Позивач вказував на те, що в результаті нещасного випадку, який стався з ним 10 лютого 1999 року під час виконання трудових обов'язків на шахті "Степова" ДХК "Павлоградвугілля" (правонаступник ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля"), він отримав трудове каліцтво. За висновком МСЕК від 21 червня 1999 року йому було встановлено 45% втрати професійної працездатності та наказом №1852 від 28 липня 1999 року призначено одноразову допомогу у розмірі 25 391,00 грн.

Посилаючись на невиплату призначеної допомоги в місячний строк, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача грошову компенсацію за період з серпня 1999 року по лютий 2014 року у розмірі 132 388,67 грн.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 березня 2015 року позов задоволено частково в сумі 9 865,28 грн.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про зміну рішення в частині розміру стягнутої компенсації.

Відповідач в апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення, як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про закриття провадження у справі.

Вивчивши доводи скарг, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, а апеляційну скаргу відповідача вважає підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Зі справи вбачається, що позивач перебував у трудових правовідносинах з відповідачем. Під час виконання трудових обов'язків 10 лютого 1999 року з ним стався нещасний випадок, у результаті якого він отримав виробничу травму. Висновком МСЕК від 21 червня 1999 року йому встановлена втрата професійної працездатності на 45%.

Наказом №1852 від 28 липня 1999 року позивачу було призначено до виплати одноразову допомогу у розмірі 25 391 грн.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 21 липня 2003 року, ухваленим за позовом ОСОБА_2 до шахти "Степова" про стягнення одноразової допомоги, встановлено факт виплатити позивачеві лише частини вказаної суми у розмірі 6 600 грн., а тому постановлено стягнути з відповідача 18 791 грн. своєчасно несплаченої одноразової допомоги (а.с.66).

Відповідно до п.39 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року (надалі - Правил), чинних на час виникнення спірних правовідносин, одноразова допомога виплачується потерпілому у місячний термін з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Згідно з п.43 зазначених Правил, якщо потерпілому або особам, які мають право на відшкодування шкоди, з вини власника своєчасно не визначено або не виплачено суми відшкодування шкоди, то ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого терміну і підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст. 34 Закону України "Про оплату праці".

Цією статтею передбачена компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, яка провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Такий порядок з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1427, якою затверджено Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

Виходячи з аналізу зазначених нормативних актів та змісту п.43 Правил, в разі несвоєчасної виплати або несвоєчасного визначення сум відшкодування шкоди, заподіяної працівнику ушкодженням здоровя, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, стягненню підлягає компенсація за втрату частини доходу у зв'язку із затримкою її виплати в порядку, передбаченому ст.34 Закону України "Про оплат праці" і Положенням.

З 1 січня 2001 року набрав чинності Закон України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати". З метою реалізації цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Згідно з указаним Порядком у разі затримки виплати компенсації підлягають щомісячні суми відшкодування шкоди, нараховані за період, починаючи 1 січня 2001 року. При цьому п. 2 Порядку встановлено, що компенсація працівнику втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, нарахованої працівникові за період роботи з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року, проводиться відповідно до Положення від 20 грудня 1997 року №1427, до ліквідації заборгованості із заробітної плати за зазначений період.

Тобто, своєчасно не виплачені суми відшкодування шкоди за період з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року, підлягають компенсації на підставі Положення від 20 грудня 1997 року №1427, а з 1 січня 2001 року на підставі Порядку затвердженого 21 лютого 2001 року № 159.

Встановивши, що належні докази про дату фактичної сплати ОСОБА_2 одноразової допомоги у відповідача не збереглися у зв'язку з закінченням терміну зберігання, а позивач не надав суду таких доказів, хоч це і є його процесуальним обов'язком; матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до шахти "Степова" про стягнення одноразової допомоги знищено також у зв'язку з закінченням терміну зберігання, суд дійшов правильного висновку про стягнення компенсації за своєчасно не сплачену частину одноразової допомоги у розмірі 18 791 грн. в період з дня нарахування допомоги по 21 липня 2003 року, тобто по день ухвалення судом рішення.

Розглядаючи виниклий спір, суд в досить повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав належну оцінку доказам в їх сукупності. Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимоги закону, що регулює зазначені правовідносини.

Доводи апеляційної скарги позивача на необхідність нарахування компенсації на всю суму призначеної одноразової допомоги у розмірі 25 391,00 грн. є безпідставними, оскільки при зверненні до суду з позовом про стягнення одноразової допомоги у розмірі 18 791 грн. він не заперечував проти виплати йому частини одноразової допомоги у розмірі 6 600 грн.

Посилання апеляційної скарги відповідача на повторне звернення позивача до суду з аналогічним позовом за наявності судового рішення від 21 липня 2003 року за спором між тими сторонами і з тих же підстав, не може бути прийнято до уваги.

Закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

З рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 21 липня 2003 року вбачається, що воно було ухвалено за позовом ОСОБА_2 до шахти "Степова" про стягнення невиплаченої одноразової допомоги.

В 2014 році ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення компенсації за своєчасно не сплачену одноразову допомогу

Вказаний позов за суб'єктивним складом та предметом спору не є тотожним з позовом, за яким 21 липня 2003 року було ухвалено рішення, а тому підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Доводи апеляційної скарги відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, не можуть бути підставою для її задоволення з огляду на наступне.

Враховуючи, що відносини, які склались між сторонами регулюються положеннями КЗпП України, Законом України "Про охорону праці", Законом України "Про оплату праці", та приймаючи до уваги, що заробітна плата є складовою з усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій по відшкодуванню втраченого заробітку, встановлених законодавством, слід дійти висновку, що зазначений спір є трудовим спором, що виник внаслідок порушення відповідачем законодавства про виплату страхового відшкодування втраченого заробітку.

Законом №2620-III від 11 липня 2001 року ст.233 КЗпП України було доповнено частиною другою, відповідно до якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Дана норма набула чинності 01 серпня 2001 року, тобто до збігу трирічного строку позовної давності, визначеного ст.71 ЦК України 1963 року.

Таким чином, виходячи із наведених положень законодавства, колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату одноразової допомоги не обмежені позовною давністю.

Крім того, ОСОБА_2 звертався до суду з позовом до шахти "Степова" про стягнення одноразової допомоги, який було задоволено 21 липня 2003 року. Строк пред'явлення даного позову не сплив до набрання чинності ЦК України 2003 року, яким було виключено застосування строку позовної давності на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Інші доводи апеляційних скарг не дають підстав до висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Разом з тим, ухвалюючи оскаржене рішення, суд допустив його до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць, не звернувши уваги на те, що ст.367 ЦПК України не передбачено допуск негайного виконання рішення у разі стягнення компенсації за несвоєчасну виплату одноразової допомоги. Тому, у зазначеній частині рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні вимоги про допуск негайного виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" задовольнити частково.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 березня 2015 року в частині його допуску до негайного виконання скасувати, у задоволенні вимоги ОСОБА_2 про допуск негайного виконання рішення відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Петренко І.О.

Романюк М.М.

.