Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 2-607/10/1605
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 листопада 2010 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

Головуючої судді - Кривчун Т.О.,

при секретарі Сапі А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області (далі-УПСЗН Гребінківської РДА), Центра по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного Управління праці та соціального захисту населення у Полтавській області (далі- Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат ГУ ПСЗН у Полтавській області), про зобовязання провести нарахування та сплатити недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до УПСЗН Гребінківської РДА, Центра по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, посилаючись на те, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2, у звязку з чим перебуває на обліку в УПСЗН Гребінківської РДА, та, відповідно до абз.4 ч.4 ст.48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат.

Зазначає, що, 26.07.2010р. звернувся з заявою до відповідачів про надання відомостей щодо нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2000-2009р.р., та отримав повідомлення, з якого вбачається, що розміри даної допомоги встановлені постановами КМУ від 26.07.1996р. №836 та від 12.07.2005р. №562.

Вважає, що відповідачами за період з 2004-2005р.р. та за 2007-2009р.р. недоплачено 10456,60грн. щорічної допомоги на оздоровлення, добровільно сплатити недоплачену суму допомоги відповідачі відмовляються.

У звязку з цим прохає зобовязати УПСЗН Гребінківської РДА нарахувати, а Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат ГУ ПСЗН у Полтавській області-виплатити за рахунок коштів Державного бюджету України недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2004- 2005р.р. та за 2007-2009р.р., відповідно до абзацу четвертого частини четвертої ст.48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, затвердженої Законом України про Державний бюджет на відповідний рік на момент виплати, з урахуванням проведених виплат, відшкодувати судові витрати.

У судове засідання сторони не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, звернулися до суду з письмовими клопотаннями, в яких прохали розглянути справу за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач-УПСЗН Гребінківської РДА-надіслали письмові заперечення, в яких позов не визнали, прохали в задоволенні позовних вимог відмовити у звязку з їх безпідставністю, посилаючись на те, що позивач отримав щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі, встановленому постановами Уряду України.

Зазначають, що, згідно з бюджетними призначеннями, враховуючи вимоги Бюджетного кодексу України, Кабінет Міністрів України встановлює розмір компенсаційних виплат, зокрема, передбачена ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України відповідно до постанов Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.07.1996р. №836 та Про

2

щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12.07.2005р. №562 і позивач отримав дану допомогу у 2004-2005 роках та в 2006- 2009 роках у сумі 26,70грн. та 100,00грн. відповідно.

Відповідач- Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного Управління праці та соціального захисту населення у Полтавській області- надіслали письмові заперечення, в яких позов не визнали, прохали у його задоволенні відмовити з підстав, аналогічних викладеним у письмових запереченнях УГ1СЗН Гребінківської РДА, у т.ч. за 2004-2005 роки-за пропуском строку позовної давності, за 2007-2009 роки-у звязку з тим, що статтею 101 ЗУ Про Державний бюджет України на 2007 рік, ст.73 ЗУ Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, ст.71 ЗУ Про Державний бюджет України на 2009 рік надано право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених бюджетними програмами. При цьому вказані статті неконституційними не визнавалися. Окрім того, виплата щорічної допомоги на оздоровлення має разовий характер, тому право особи на її отримання та обовязок органів соціального захисту населення здійснити таку виплату припиняється з моменту виплати.

Суд, дослідивши матеріали справи, повністю і всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії, у звязку з чим перебуває на обліку в УПСЗН Гребінківської РДА (що підтверджується посвідченням серії А №079668 (а.с.7), та користується правами і пільгами, передбаченими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі-Закон №796-ХІ1, базовий, спеціальний Закон).

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону №796-Х1І у редакції Закону України №230/96-ВР від 06.06.1996р. передбачена щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії у розмірі пЯти мінімальних заробітних плат.

Згідно ч.7 ст.48 вказаного Закону, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

У період, за який заявлені вимоги про стягнення виплат на оздоровлення, на момент їх виплати розмір мінімальної заробітної плати був таким:

237грн. 3 01.09.2004 Закон України №1801-ІУ від 17.06.2004р. Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет У країни на 2004 рік"

290 грн. 01.04.2005-30.06.2005 Закон України №2285-1У від 23.12.2004р "Про Державний бюджет України на 2005 рік"

460 грн. 01.10.2007-31.12.2007 Закон України № 749-У від 15.03.2007р. Про Державний бюджет України на 2007 рік"

545 грн. 01.10.2008-30.11.2008 Закон України № 107-УІ від 28.12.2007р. Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України

630 грн. 01.07.2009-30.09.2009 Закон України № 835-УІ від 26.12.2008р. Про Державний бюджет України на 2009 рік"

З матеріалів справи убачається, що щорічна допомога на оздоровлення за 2004 рік виплачена позивачу у вересні 2004 року в сумі 26,70грн., допомога за 2005 рік виплачена в червні місяці в розмірі 26,70грн., за 2007 рік-в жовтні цього року в розмірі 100,00грн., за 2008 рік-в жовтні місяці в розмірі 100,00грн., за 2009 рік-у вересні місяці в розмірі 100,00грн. (що підтверджується довідкою про отримання допомоги від 25.08.2010р. №18-04/3007, а.с.Ю), що є значно менше розміру даної допомоги, передбаченого ч,4 ст.48 Закону №796-ХІІ.

26.07.2010р. позивач звернувся до відповідачів з заявою щодо надання відомостей про розмір виплаченої йому щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2000р. по 2010 рік, та, у разі невідповідності нарахованих та виплачених сум допомоги Закону №796-Х1І, перерахувати та добровільно иплатити недоплачену суму (а.с.8). Листом від 25.08.2010р. позивачу надано такі

з

відомості з посиланням на нормативні акти, якими встановлено розмір такої допомоги та на підставі яких її було виплачено, а також довідку про отримання допомоги за період 2004-2009р.р. (а.с.10).

Посилання відповідача на виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 рік відповідно до Постанови КМУ від 26.07.1996р. №836 не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки обмеження стосовно зазначеного у спеціальному Законі розміру компенсації ні Верховною Радою України (ВРУ), ні Кабінетом Міністрів України (КМУ) не застосовувалися, а вказана постанова була прийнята відповідно до Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої постановою ВРУ від 11.10.1995р. №373/95-ВР, з метою реалізації конкретного плану дій на 1996 рік.

Як убачається із змісту Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та бюджетної програми 2501250 «Компенсації за шкоду, заподіяну здоровю, та допомоги на оздоровлення...», виплата щорічної допомоги на оздоровлення потерпілих від Чорнобильської катастрофи проводиться на відшкодування шкоди, завданої здоров'ю визначених законом осіб, внаслідок радіоактивного забруднення території. Відповідно до п.З ч.І ст.268 Цивільного кодексу України (в редакції 16.01.2003р., який набрав чинності з 01.01.2004р.) позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Тому суд вважає, що позивачем строк звернення до суду із зазначеного питання за період 2004-2005р.р. не пропущено. Таким чином, твердження відповідачів щодо пропуску позивачем строку позовної давності за вказаний період суд вважає безпідставним.

З огляду на наведене, позовна вимога про зобовязання відповідачів нарахувати та виплатити недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2005р.р. відповідно до абзацу четвертого частини четвертої ст.48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, затвердженої Законом України про Державний бюджет на відповідний рік на момент виплати, з урахуванням проведених виплат, є підставною та підлягає задоволенню.

Відповідно до пункта 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», дію статті 48 Закону №796-ХІ1-зупинено, в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 року, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати положень статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пдп.11 п.28 Розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст статті 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено в такій редакції: Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.28 розділу 2 Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Відповідно до ч,2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тому, після ухвалення Конституційним Судом України рішень від 09.07.2007 за №6-рп/2007 року та від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діяла в редакції, чинній до внесення відповідних змін Законами України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» і "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", та передбачала виплату щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

4

Як установлено в судовому засіданні, у 2007 та 2008 роках позивачу нараховувалася та виплачувалася щорічна допомога на оздоровлення на підставі Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України у розмірі, передбаченому постановою КМУ «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12.07.2005р. №562.

При цьому, як зазначено вище, дана допомога у 2007р. та 2008р. була нарахована та виплачена позивачу після прийняття рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007р. та від 22.05.2008р., а саме у жовтні 2007р. та жовтні 2008р. відповідно, в той час, коли положення Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України були визнані неконституційними та діяли положення базового Закону №796-Х1І у редакції Закону України №230/96-ВР від 06.06.1996р.

З огляду на наведене, рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 №6-рп/2007 та від 22.05.2008 №10-рп/2008р., якими визнано неконституційними положення Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, якими зупинено на 2007р. та 2008р. дію статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з моменту їх ухвалення, а саме з 09.07.2007р. та 22.05.2008р. УПСЗН Гребінківської РДА, застосовуючи положення даних законів, визнані неконституційними, діяло протиправно, всупереч приписам базового Закону, які підлягали застосуванню при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення.

Таким чином, ОСОБА_1, який у 2007р. та 2008р. не отримав щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі, встановленому базовим Законом, має право на її отримання у такому розмірі.

Отже, позовна вимога про зобовязання відповідачів нарахувати та виплатити недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2008р.р. відповідно до абзацу четвертого частини четвертої ст.48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, затвердженої Законом України про Державний бюджет на відповідний рік на момент виплати, з урахуванням проведених виплат, є підставною та підлягає задоволенню.

Як зазначено вище, щорічна допомога на оздоровлення за 2009 рік виплачена ОСОБА_1 відповідно до постанови КМУ Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12.07.2005р. №562 в розмірі 100,00грн., що є значно меншим від розміру, встановленого Законом №796-ХП та суперечить положенням ст.48 базового Закону.

Відповідно до ч.І ст. 1 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказаний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розвязання повязаних з нею проблем медичного та соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

У відповідності до ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обумовлену цим необхідність їх адекватного соціального захисту, Верховна Рада України в 2006 році доповнила Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» статтею 71, в якій встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Окрім того, делегуючи повноваження Кабінету Міністрів України щодо визначення порядку проведення таких виплат Верховна Рада України зазначеним законом не надавала йому право змінювати розмір в сторону зменшення передбачених законом виплат. Так, зокрема, відповідно до ст. 67 вказаного Закону конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

З огляду на наведене, посилання відповідачів на постанови КМУ від 26.07.1996р. №836 та від 12.07.2005р. №562, згідно яких позивачу виплачувалася допомога на оздоровлення, суд до уваги не приймає, виходячи у т.ч. як із того, що, у даних постановах, всупереч положенням ст.48 Закону

5

№796-ХП, Кабінет Міністрів України встановив розміри щорічної допомоги на оздоровлення, які не відповідають розмірам, встановленим спеціальним Законом, так і з загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами.

Вказані Постанови Кабінету Міністрів України є підзаконними нормативно-правовими актами (прийнятими на виконання закону), тому у разі виникнення колізії між їх нормами та нормами закону, застосуванню підлягають положення останнього.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному спорі застосуванню підлягає ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. №836 та від 12.07.2005 р. №562.

Отже, позивач мав право на отримання в 2004-2005 та в 2007-2009 роках щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат із розрахунку розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, встановлених Законами України про Державний бюджет на відповідні роки.

Доводи відповідача про відсутність кошторисних призначень для реалізації ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не можуть бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що держава не може посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання взятих нею на себе зобов'язань.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право позивача на отримання разової грошової допомоги у розмірі, встановленому ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у 2004-2005 та в 2007-2009 роках, тому позовні вимоги є правомірними і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22,64 Конституції України, ч.4 ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст.ст. 8,11,57-60,212-215,218 ЦПК України, суд, -

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту

населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, Центра по

нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного Управління праці та соціального захисту

населення у Полтавській області, про зобовязання провести нарахування та сплатити недоплачену

суму щорічної допомоги на оздоровлення, - задовольнити повністю.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Гребінківської районної

державної адміністрації Полтавської області провести нарахування, а Центр по нарахуванню та

здійсненню соціальних виплат ГУ ПСЗН у Полтавській області - виплатити ОСОБА_1

Анатолійовичу недоплачену суму щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2005, 2007, 2008 та

2009 роки, відповідно до частини 4 статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист

громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням проведених

виплат.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через

Гребінківський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення

шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги,

якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не

скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляцій /дом.

Суддя ОСОБА_2