Справа № 541/1165/15-ц
Провадження №2/541/611/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 липня 2015 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Ю.В..,

при секретарі - Кійченко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2, в якому просив усунути перешкоди йому у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зняття відповідачки з реєстраційного обліку із даної квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він має у приватній власності квартиру АДРЕСА_2, в якій проживав разом зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 З часу розірвання шлюбу у 2007 році і по даний час відповідачка у даній квартирі не проживала, але залишається зареєстрованою за даною адресою. В звязку з цим позивач не має можливості в повному обсязі скористатися правом на отримання субсидії для сплати комунальних послуг за квартиру. Оскільки з відповідачкою він не спілкується більше 8 років і її місцезнаходження йому не відоме, він не має можливості звернутися до неї про добровільне зняття з реєстраційного обліку, тому вимушений звертатись до суду.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що у 1999 році ним була придбана однокімнатна квартира АДРЕСА_3. Кошти на придбання квартири він взяв у борг у свого роботодавця ОСОБА_3 та отримав від своєї матері ОСОБА_4 Відповідачка не приймала ніякої участі у заощадженні коштів, придбанні квартири і поверненні боргу за квартиру. Ще перед розірванням шлюбу вона після сварки забрала свої особисті речі та переїхала жити до своїх батьків. Після рішення суду про розірвання шлюбу він залишився жити сам і утримувати квартиру самостійно.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити з тих підстав, що квартира АДРЕСА_4 придбана ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі отже відповідно до ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя, тобто є і її власністю. При цьому, протягом 8 років відповідач активно чинить їй перешкоди у користуванні спільною квартирою, в звязку з чим вона зверталась до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, рішенням якого від 6 липня 2007 року дії ОСОБА_1 визнано неправомірними та зобовязано не чинити їй перешкод в користуванні жилим приміщенням квартири АДРЕСА_5, видавши їй дублікати ключів від вхідних дверей цього приміщення. Але позивач рішення суду не виконує, її намагання вселитися в квартиру викликали сварки, в той же час в квартирі сам позивач не проживає, а постійно здає житло в найм.

Суд заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, встановив що заявлений позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 6 липня 2007 року, яке набрало законної сили 16 липня 2007 року встановлено, що у сторін є у власності квартира АДРЕСА_2, яка була придбана подружжям в період зареєстрованого шлюбу і оформлена на відповідача ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 01.07.1999 року (а.с.24-25).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності з ст.ст. 60, 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, які мають рівні права на володіння, користування і розпорядження нею. Згідно ч. 1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, відповідачка на належних правових підставах зареєстрована проживаючою в даній квартирі (а.с. 6).

Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в т.ч. на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Позивач з відповідними позовними вимогами до суду не звертався. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Щодо обораного позивачем способу захисту своїх прав суд вважає наступне.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

У відповідності з Положенням про Державну міграційну службу України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 405, ДМС України здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки.

Суд не може перебирати на себе функції відповідного державного органу, які покладені на нього законодавством.

З урахуванням викладеного суд вважає вимогу позивача про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом зняття відповідачки з реєстраційного обліку такою що не підлягає до задоволення, отже у позові слід відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України в звязку з відмовою у позові судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 223 ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 68 СК України, ст. 317 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_6, шляхом зняття з реєстраційного обліку із даної квартири ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_5