Дата документу 20.01.2015
Справа № 334/9311/14-ц
Провадження № 2/334/143/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, які діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3, до Запорізької міської ради, треті особи: служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, міське комунальне підприємство "Основаніє", про визнання права користування жилим приміщення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_1, діючи в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3,звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що квартира АДРЕСА_1 у серпні 1962 року на підставі ордеру №27 була виділена ОСОБА_4 на родину, яка складалася з чотирьох осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, на теперішній час є неприватизованою. ОСОБА_7 є сином ОСОБА_4, ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_4 На підставі розпорядження голови Ленінської рай адміністрації №2526 від 24 вересня 2002 року відповідальним квартиронаймачем вказаної квартири є ОСОБА_6.

ОСОБА_6 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, шлюб з яким розірваний 17 вересня 1971 року, після реєстрації розірвання шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - "ОСОБА_9", жінці - "ОСОБА_1".

ІНФОРМАЦІЯ_20 народився ОСОБА_9, батьками якого єОСОБА_8 та ОСОБА_11.

Позивачка ОСОБА_1 23 червня 2007 року уклала шлюб з ОСОБА_9.

Ще до укладення шлюбу із ОСОБА_9, а саме у серпні 2006 року, позивачка разом зі своїми дітьми від попереднього шлюбу - ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалідом II групи з дитинства, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зі згоди відповідального наймача ОСОБА_6 оселилися до квартири, в якій мешкав її чоловік - ОСОБА_9 та його мати - ОСОБА_6, стали мешкати всі разом, між усіма склалися дуже добрі родинні стосунки, всі дбали та опікувалися один про одного.

Від шлюбу з ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_21 народився син ОСОБА_3.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_22 у віці 72 років, на день своєї смерті ОСОБА_6 мешкала та була постійно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Після смерті ОСОБА_6 у вказаній квартирі залишилися мешкати її син ОСОБА_9 разом позивачкою, своєю дружиною, та трьома дітьми.

Після смерті ОСОБА_6 її син та чоловік позивачки ОСОБА_9 не встиг звернутися за зміною договору найму житлового приміщення, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_23 у віці 47 років.

Після смерті чоловіка ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_23 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 залишилися мешкати позивачкаразом із дітьми від попереднього шлюбу - ОСОБА_13, ОСОБА_2, та з малолітнім сином ОСОБА_3.

Починаючи із дня поселення до даного житлового приміщення, а саме з серпня 2006 року, приміщення спірної квартири було єдиним місцем постійного проживання позивачки разом із дітьми до дня смерті матері чоловіка позивачки ОСОБА_9 - ОСОБА_6 та до дня смертісамогоОСОБА_9., на сьогодні залишається єдиним місцем її проживання та проживання дітей. Однак ні за життя ОСОБА_6, ні за життя ОСОБА_9 не було проведено реєстрації місця проживання позивачки з дітьми у вказаній квартирі.

Не зважаючи на те, що позивачка і її діти були зареєстровані за адресою АДРЕСА_2, фактично у цьому будинку, який належить матері позивачки, вони не проживали, крім них в даному будинку зареєстровані та проживають мати позивачки ОСОБА_15, брат ОСОБА_16, сестра ОСОБА_17, а також проживають без реєстрації сестра позивачки ОСОБА_18 разом зі своїми малолітніми дітьми ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22

При цьому згідно технічного паспорту, будинок АДРЕСА_2 має загальну площу 40,5 кв. м. і складається з однієї кімнати жилою площею 20,6 кв. м., що виключає можливість позивачів мешкати за місцем реєстрації.

Хоча позивачка разом із дітьми з серпня 2006 року постійно мешкають за адресою: АДРЕСА_1, це є єдиним місцем постійного проживання, здійснити зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 не мають можливості, оскільки не можуть підтвердити своє право користування спірним житловим приміщенням.

З наведених підстав, відповідності до ст.ст. 64, 65, 161 ЖК України позивачка просить визнати за нею та її неповнолітніми дітьми в судовому порядку право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивачка, її представник позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі з наведених підстав.

Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що за життя ОСОБА_6 і ОСОБА_9 позивачка і її діти не були у встановленому законом порядку зареєстровані за спірною адресою. Крім того, вважає, що позивачка і її діти, проживаючи у спірній квартирі, мали статус тимчасових мешканців, оскільки не були членами сім'ї наймача квартири.

Третя особа - служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради звернулася із заявою про розгляд справи за відсутності її представника, при цьому підтримали позов про визнання права користування житловим приміщенням за позивачкою і її малолітніми дітьми, просять його задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи МКП "Основаніє" звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити, оскільки відсутня письмова згода ОСОБА_6 про вселення у спірну квартиру позивачкиі її дітей.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

У відповідності до вимог ч. 1 та 2 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Судом встановлено, що на підставі виданого Дніпровським механічним заводом ордеру №27 у серпні 1962 року ОСОБА_4 була виділена квартира АДРЕСА_1 на родину, яка складалася з чотирьох осіб, склад сім'ї - ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (а.с.9-10). З ОСОБА_4 було укладено договір найму жилого приміщення (а.с.11), вказані в ордері особи вселилися у вказану квартиру, що підтверджується актом здачі-приймання квартири (а.с.14-15).

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, є сином ОСОБА_4, що підтверджується відновленим свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1, виданим 09 березня 1957 року Ленінським райбюро ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис №11. У спірній квартирі не проживав.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, є донькою ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2, повторно виданим 14 січня 1957 року Ленінським бюро ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 3008.

ОСОБА_6 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, шлюб з яким розірваний 17 вересня 1971 року, актовий запис № 429, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3, виданим 17 вересня 1971 року Ленінським райбюро ЗАГС м. Запоріжжя. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - "ОСОБА_3", жінці - "ОСОБА_1" (а.с.18).

В період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_24 народився ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданим 17 лютого 1967 року Ленінським рай бюро ЗАГС м. Запоріжжя. Батьками народженого ОСОБА_9 зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (а.с.19).

На підставі розпорядження голови Ленінської рай адміністрації №2526 від 24 вересня 2002 року відповідальним квартиронаймачем за адресою: АДРЕСА_1 зазначено ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, (а.с.17).

23.06.2007р. ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7, уклав шлюб позивачкою ОСОБА_23, ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5, виданим 23 червня 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 297. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвище: чоловікові - ОСОБА_9, дружині - ОСОБА_9.

Ще до укладення шлюбу із ОСОБА_9, а саме у серпні 2006 року, позивачка разом зі своїми дітьми від попереднього шлюбу - ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалідом II групи з дитинства, який на теперішній час є повнолітнім (а.с.21-23), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.24), поселилися у квартирі, в якій мешкав чоловік позивачки - ОСОБА_9 та його мати - ОСОБА_6, відповідальний квартиронаймач, зі згоди останньої. Між усіма членами сім'ї склалися добрі родинні стосунки, жили однією родиною, дбали та опікувалися один про одного. Вказані обставини були підтверджені у судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_24, ОСОБА_17, ОСОБА_25

Від шлюбного життя з ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_21 народився син ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6, виданим 08 травня 2008 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 404 (а.с.25).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_22 у віці 72 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7, виданим 03 грудня 2012 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 6803 (а.с.27).

Згідно довідки МКП "Основаніє" №5730 від 05.08.2014р., ОСОБА_6 з 08.08.1971 року і по день смерті була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 Спільно з нею за вказаною адресою проживав її син ОСОБА_9, 1967 року народження (а.с.28).

Після смерті ОСОБА_6 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 залишилися мешкати її син ОСОБА_9 разом зі своєю дружиною ОСОБА_1 та трьома дітьми.

Після смерті відповідального квартиронаймача ОСОБА_6 її син і чоловік позивачки ОСОБА_9 не встиг звернутися за зміною договору найму житлового приміщення.

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_23 у віці 47 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 4569 (а.с.29).

На час своєї смерті ОСОБА_9 постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою МКП "Основаніє" за вих. № 5731 від 05.08.2014р. (а.с.30).

Згідно інформації МКП "Основаніє", на теперішній час за адресою АДРЕСА_1 зареєстрованих осіб немає. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, померла ІНФОРМАЦІЯ_25 та була знята з реєстрації 02.03.2000р. Відповідальний квартиронаймач ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_27., була знята з реєстраційного обліку ІНФОРМАЦІЯ_28., її син ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_26. та знятий з реєстраційного обліку ІНФОРМАЦІЯ_28., що підтверджується довідкою від 13.10.2014р. №7395 (а.с.59).

Після смерті чоловіка позивачки ОСОБА_9 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 залишилися мешкати позивачка ОСОБА_1 - його дружина, разом із дітьми від попереднього шлюбу - ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11, та мешкають в зазначеній квартирі до теперішнього часу, що підтверджується актом, складеним 31.07.2014р. та посвідченим в.о. начальника ЦОА МКП "Основаніє" (а.с.31), та показаннями допитах у судовому засіданні свідків.

Згідно їх показань, позивачка з дітьми поселилася у спірній квартирі у 2006 році, невдовзі зареєструвала шлюб з ОСОБА_9, потім у них народився син ОСОБА_3. Проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, після смерті ОСОБА_6 та її сина позивачка разом з дітьми продовжує постійно проживати в зазначеній квартирі, в квартирі знаходяться всі особисті речі позивачки та її дітей, Позивачка фактично виконує обов'язки наймача житлового приміщення.

Факт проживання вказаних осіб за спірною адресою підтверджується також актами про фактичне проживання громадян, які мешкають у житлових приміщеннях, що є об'єктами права власності територіальної громади м. Запоріжжя від 20.08.2014р. та від 23.09.2014р. (а.с.56, 58).

Згідно ст.47 Конституції України, кожен мас право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

У відповідності до вимог ч. 1 та 2 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як член сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користуватися жилим приміщенням.

Тобто, за змістом ст. ст. 64, 65 ЖК України, наймач та члени сім'ї, які мешкають разом з ним, набувають право користування одним житловим приміщенням в будинку державного та громадського житлового фонду. Особа, яка вселилася до наймача як член сім'ї, не набуває права користування даним житловим приміщенням, яке займає, якщо вона зберігає за собою право користування іншим житловим приміщенням в будинку державного або громадського житлового фонду, або якщо є інші докази того, що особа при цьому не змінювала свого постійного місця проживання.

Проживаючи фактично з 2006 року з дітьми у квартирі АДРЕСА_1, будь-якого житлового приміщення у власності позивачка не має, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №26895840 та інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно №26895914 від 17.09.2014р. (а.с.38-39).

Як вбачається з матеріалів справи, з жовтня 2006 року до теперішнього часу позивачка разом із дітьми зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2. Вказаний будинок належить на праві власності ОСОБА_15 на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.2006р., посвідченого державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_26, реєстровий № 1645, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12743995 від 04.12.2006р. (а.с.33-35).

Згідно довідки Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області №869 від 23.07.2014р., в даному будинку окрім позивачки та її дітей зареєстровані власник ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17

Також окрім ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в будинку мешкають без реєстрації ОСОБА_18 разом зі своїми малолітніми дітьми: ОСОБА_19, 2004 року народження, ОСОБА_20, 2006 року народження, ОСОБА_21, 2009 року народження та ОСОБА_22, 2013 року народження, що підтверджується довідкою Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області №1109 від 08.09.2014р. (а.с.37).

Відповідно до постанови виконкому Запорізької обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілок № 2 від 08.01.1985 року "Про правила обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень" рівень середньої забезпеченості житловою площею в м. Запоріжжі визначено у 8 кв.м, а мінімальний розмір житлової площі на кожного члена родини на території Запорізької області встановлений у 6 кв.м.

Як вбачається з договору купівлі-продажу та з технічного паспорту будинку АДРЕСА_2, в якому зареєстровані позивачка ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, цей будинок має одну жилу кімнату площею 20,6 кв.м.

Таким чином, на одну особу, що зареєстрована у будинку АДРЕСА_2, приходиться 2,9 кв.м. житлової площі, на одну фактично проживаючу особу приходиться 2,75 кв.м., що суттєво нижче встановленого на території Запорізької області мінімального рівня забезпеченості житловою площею.

Чоловік позивачки ОСОБА_9 після смерті своєї матері мав усі права на укладення з ним договору найму квартири, однак через його раптову смерть це стало неможливим як і надання ним письмової згоди на реєстрацію позивачки та дітей у спірній квартирі, оформлення житлових прав позивачки та її дітей щодо спірної квартири у позасудовому порядку.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Відповідно до абз. 8 ч. 1 ст. 7 цього Закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за наявності підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, хоча позивачка разом із дітьми з серпня 2006 року постійно мешкають за адресою: АДРЕСА_1, вважають це єдиним місцем свого постійного проживання, однак здійснити зняття з реєстрації за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Приморське, вул. Зелена, б.7 не мають можливості, оскільки не можуть підтвердити своє право користування іншим житловим приміщенням, зокрема, квартирою АДРЕСА_1

У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" № 2 від 12.04.1985 року (зі змінами та доповненнями внесеними згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 25.05.98 р.) вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселишся до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

З урахуванням встановлених обставин справи доводи представника відповідача, що позивачка та її діти вселилися до квартири як тимчасові мешканці, оскільки не являлися членами сім'ї наймача, суд вважає безпідставними.

Таким чином, судом встановлено, що з 2006 року по теперішній час квартира АДРЕСА_1 була постійним місцем проживання позивачки та її малолітніх дітей. Позивачка вселилася та мешкала у квартирі як дружина ОСОБА_9 - сина наймача квартири ОСОБА_6, який був у встановленому законом порядку зареєстрований та проживав до дня своєї смерті за вказаною адресою. Вони проживали однією родиною, вели з наймачем спільне господарство.

Відсутність письмової згоди наймача та її сина на вселення позивачки та її дітей не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, оскільки за обставинами справи судом безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Судом також враховуються роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в Постанові від 1 листопада 1996 р. №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

При вирішенні спору щодо права користування житловим приміщенням малолітніх дітей та їх матері, судом також приймається до уваги, що відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до Декларації прав дитини (1959 року), дитині повинно належати право на належне харчування, житло, розваги, та медичне обслуговування.

Відповідно до Конвенції "Про права Дитини (схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-ХІІ), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства", держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Виходячи із наведеного, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, малолітнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_18, малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_19, право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.