АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/1667/2015 Головуючий в 1 інстанції - Гайдук С.В.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Болотова Є.В.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року в справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва до ОСОБА_1 про повернення переплаченої пенсії та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва про відшкодування моральної шкоди , -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про повернення переплаченої пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію як науковий працівник. Починаючи з 24.11.2008 року по 31.07.2013 року відповідачу була переплачена пенсія в сумі 2643 грн. 57 коп. у зв`язку з автоматизованою помилкою.

Відповідачка звернулась до суду з зустрічними вимогами про відшкодування моральної шкоди, вказуючи на те, що отримавши лист в 2014 році про те, що їй переплатили пенсію і вона буде з неї утримана , вона отримала стрес, внаслідок чого погіршилось її здоров`я.

Такі дії управління вона вважає неправомірними, а тому просила у відшкодування моральної шкоди стягнути на її користь 5 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.12.2014 року в задоволені позову Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва до ОСОБА_1 про повернення переплаченої пенсії, а також в задоволенні зустрічного позову про відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник УПФ України в Шевченківському районі м. Києва подав апеляційну скаргу в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Посилався на те, що суд не вірно застосував ст. 1215 ЦК України відповідно до якої, безпідставно набута пенсія, внаслідок рахункової помилки підлягає поверненню.

В судове засіданні апеляційного суду представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений 12 січня 2015 року.

Представник відповідача проти задоволення скарги заперечувала.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що відповідач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В листах відділу з нарахування та виплат пенсій Головного Управління пенсійного Фонду України вказано, що за період з 24.11.2008 року по 31.07.2013 року виникла переплата пенсії відповідачу в сумі 2643, 57 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу був надісланий претензійний лист в 2014 році із вимогою добровільного повернення суми переплаченої пенсії (а.с. 5).

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, що переплата пенсії сталася з причин, рахункової помилки, чи через недобросовісну поведінку відповідача, що свідчить про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам Закону .

Так, згідно ч.ч.1,3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Виходячи зі змісту наведеної норми, сума пенсії, яка надміру виплачена, може бути повернута лише у двох випадках: коли вона виплачена внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних відомостей.

Згідно до ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що стягнення сум пенсії, надміру виплачених пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Також ст. 1212 ЦК України зобов'язує особу, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно.

При цьому ст. 1215 ЦК України встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Оскільки судом не встановлено факту недобросовісного набуття ОСОБА_1 отриманих коштів у розмірі 2643 грн. 57 коп., які є пенсійною виплатою, призначеною їй Управлінням ПФУ, та не встановлено наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає.

Отже, суд першої інстанції правомірно застосував до спірних правовідносин положення статті 1215 ЦК України та у зв'язку з цим постановив законне рішення.

Вказані обставини узгоджуються з позиціями Верховного Суд України в постановах від 02 липня 2014 року (справа 6-91цс14) та від 22 січня 2014 року (справа 6-151цс13), які є обов'язковими для виконання судами всіх інстанцій.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги листи управління Пенсійного фонду України, якими була встановлена переплата, колегія не приймає, оскільки долучені до позовної заяви листи є незавіреними ксерокопіями, зміст яких неможливо прочитати, а крім того вони не містять жодної інформації про те, коли і ким була допущена рахункова помилка, яка стала причиною переплати.

З дослідженої в суді першої інстанції пенсійної справи, також не встановлено, що переплата відбулася саме через рахункову помилку. Листи на які посилається позивач містять вказівку на наявність автоматизованої помилки, проте не містять обґрунтувань внаслідок чого така автоматизована помилка виникла, чи внаслідок невірного застосування діючого законодавства , чи не вірного обрахування стажу роботи відповідача на наукових посадах чи з інших підстав. Тобто, суд дійшов правильного висновку, що позивач звертаючись з позовом ні в суді першої інстанції ні в апеляційному суді не довів, внаслідок чого відбулася на його думку переплата, якщо така, взагалі мала місце.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва, оскільки жодних протиправних дій для отримання пенсії відповідачем не вчинено.

Суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: