Ухвалаіменем україни
04 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Ступак О.В.,Штелик С.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2010 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 листопада 2010 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2009 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, обґрунтовуючи вимоги тим, що 17 березня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 195 089 доларів США строком до 10 березня 2038 року зі сплатою 12,45 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами умов договорів виникла заборгованість у розмірі 203 233 доларів 20 центів США, що еквівалентно 1 610 724 грн 73 коп., яку позивач просив стягнути з відповідачів.

ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, мотивуючи вимоги тим, що в липні та грудні 2008 року банком в односторонньому порядку, без його повідомлення було збільшено розмір відсотків за користування кредитом. Посилаючись на те, що він не міг дати та не давав своєї згоди на збільшення зобов'язань ОСОБА_4, просив суд визнати договір поруки припиненим.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02 листопада 2010 року, позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 610 724 грн 73 коп. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині солідарного стягнення заборгованості з боржника та поручителя та відмови в задоволенні зустрічного позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

За змістом ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ПАТ «Універсал Банк», оскільки зобов'язання за договором про надання кредиту та поруки відповідачами не виконані, тому з них підлягає стягненню солідарно сума заборгованості. Відмовляючи в зустрічному позові, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що збільшена відсоткова ставка банком не застосовувалась, отже, обсяг відповідальності поручителя не змінювався.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи ОСОБА_5 про те, що банком було в односторонньому порядку підвищено відсоткову ставку без повідомлення його як поручителя, спростовуються матеріалами справи, були предметом дослідження апеляційного суду та не знайшли свого підтвердження.

Інші доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, та не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи було допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2010 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова О.В. СтупакС.П. Штелик