Справа №643/2614/15-ц
Пр. № 2/643/2085/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2015 року Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Єрмак Н.В.

при секретарі Муленко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання, стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення режиму окремого проживання подружжя до чоловіка ОСОБА_2 В наступному предявила додаткові позовні вимоги про стягнення аліментів на своє утримання, у звязку з доглядом за дитиною. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне.

10.05.2008р. вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3,19.06.2010р.н. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

За час сімейного життя у родині склалися тяжкі стосунки, які на даний час унеможливлюють їх сумісне з відповідачем проживання та можуть призвести до руйнування родини, що негативно відібється на дітях і чого вона бажає запобігти. Відносини у сімї негативно впливають на дітей, особливо на старшому сині, який дуже привязаний до батька, все розуміє та страждає від бурхливих суперечок. Все це призвело до її небажання спільно проживати з відповідачем. Встановлення режиму окремого проживання подружжя, буде сприяти вирішенню накопичених проблем і, насамперед, дасть шанс зберегти сімю.

З 21.01.2015р. вона є непрацездатною, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною - донькою ОСОБА_4, отримує 850грн. щомісячно. Зазначених коштів недостатньо, в звязку з чим вона потребує надання допомоги з боку відповідача, яку він зобовязаний надавати для матеріального утримання. Аліменти бажає отримувати за рішенням суду, щоб не звертатися до відповідача за їх наданням щомісяця. Оскільки відповідач не має постійного доходу, що унеможливлює стягнення аліментів в частині його заробітку, а тому просить стягнути їх у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення донькою трьох років.

Відповідач предявив зустрічні позовні вимоги про визначення місця проживання дитини сина ОСОБА_3, посилаючись на наступне. З 10.05.2008 р. сторони перебувають у шлюбі, від якого мають дітей: ОСОБА_3,19 червня 2010 р. та ОСОБА_4,22 січня 2015 р.

Позивачка наполягає на встановленні судом режиму окремого проживання подружжя. Він був противником цього шляху розвязання проблем. Вони перестали жити сумісно і він, бажаючи якось загальмувати процес розпаду родини, обіцяв надати згоду на роздільне проживання та водночас переконав, що син ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 повинен жити з ним, оскільки все вдома пристосовано для його життя та налагоджений побут. Окрім того, син дуже привязаний до нього, в них довірливі, дружні стосунки. Проживання з матірю та молодшою сестрою - немовлям тяжко відібється на ньому, оскільки він сам ще дитина та потребує не аби якої уваги. Відповідачка не заперечує, щоб син залишився проживати з ним, а молодша донька ОСОБА_4 із нею. Кожен з батьків в такій ситуації буде мати на утриманні та піклуванні по дитинці та як свідомі люди, зможуть підтримувати й другу дитину.

Вони з відповідачкою на теперішній час дійшли згоди щодо місця проживання дитини, але, виходячи з вкрай мінливого та суперечливого характеру жінки, таку згоду вважає за необхідне затвердити рішенням суду, що буде дисциплінувати обидві сторони. Водночас такий порядок проживання дитини визначається тільки на термін дії встановленого судом режиму окремого проживання подружжя. Він має для дитини усі необхідні умови, здатен його забезпечити як матеріально так і створити комфортний морально-психологічний клімат у родині. Таке вирішення цього складного питання у повній мірі відповідає інтересам дитини та робиться виключно на його користь. Просить на час дії режиму окремого проживання залишити ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3 на його, батька, утриманні та визначити місцем проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 місце проживання батька ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивачка та відповідач підтримали власні позовні вимоги, та не заперечуючи проти предявлених позовів, надали суду мирову угоду, укладену до початку слухання справи, умови якої просять покласти в основу рішення.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позови ОСОБА_1І та ОСОБА_2 законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що шлюб сторін зареєстрований 10.05.2008р. Харківськім міським РАЦС №1 10.05.2008р., актовий запис №503.

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3,19.06.2010р.н. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками яких є сторони по справі, що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

За час сімейного життя в родині склалися тяжкі стосунки, які на даний час унеможливлюють їх сумісне проживання та тягнуть взаємні претензії та вимоги, за для врегулювання яких сторони предявили відповідні позови. До слухання справи сторони уклали мирову угоду, в якій, визнаючи взаємні позовні вимоги, в добровільному порядку врегулювали спірні питання, та просять врахувати її при ухваленні рішення по справі. Так, ОСОБА_2 надає згоду на встановлення режиму окремого проживання їх подружжя з моменту ухвалення рішення суду, на стягнення з нього аліментів на утримання дружини у розмірі 600 грн. щомісячно не з моменту предявлення позову, а з 01.06.2015 р. до досягнення донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 віку трьох років до 22.01.2018 р. або зміни матеріального становища сторін. Позивачка за первісним позовом, ОСОБА_1, надає згоду на стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її утримання, починаючи з 01.06.2015р., а не з моменту предявлення позову до суду, але у розмірі 600 грн. щомісячно, а також згодна на визначення місця проживання сина ОСОБА_5,19.06.2010р. народження місцем проживання батька ОСОБА_2 Окрім того, сторони дійшли згоди по врегулюванню питання щодо матеріального забезпечення дітей, відповідно до якої, син ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває на повному утриманні батька ОСОБА_2, з яким визначається місце його проживання, а донька ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4 залишається на повному утриманні матері ОСОБА_1

Відповідно до ст. 119 Сімейного кодексу України, за заявою подружжя або за позовом одного з них, суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у випадку неможливості або небажання одного з них проживати сумісно. Режим окремого проживання припиняється при поновленні сімейних стосунків або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Правовими наслідками встановлення режиму окремого проживання, у відповідності до ст. 120 СК, є не припинення прав та обовязків подружжя, встановлених СК України, які кожен з подружжя мали до встановлення зазначеного режиму. У випадку встановлення режиму окремого проживання майно, придбане в майбутньому не вважається придбаним у шлюбі, а дитина, народжена жінкою після спливу 10 місяців, не вважається такою, що походить від її чоловіка.

Таким чином, суд вбачає наявність підстав для встановлення режиму окремого проживання подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки обидві сторони дійшли згоди та вважають за необхідне його застосування в звязку з вкрай важкими особистими стосунками та за для майбутнього збереження родини. При зазначених обставинах сторони, діючи в інтересах дітей, бажають уникнути розірвання шлюбу, оскільки вважають, що родину можна зберегти шляхом надання законного статусу окремого проживання подружжя. Зазначений режим проживання захищає інтереси кожного з них на час припинення сумісного проживання та на майбутнє.

Пленум Верховного Суду України п.12 постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначає що при застосуванні положень статей 119, 120 СК судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди.

Сімейний кодекс України не обмежує час, протягом якого може тривати режим окремого проживання, а тому цей термін не підлягає визначенню й рішенням суду. За умов виправлення стану сімейних стосунків, вказаний режим проживання також може бути припинений.

Згідно до ст.ст. 75,77,79,80 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Утримання одному з подружжя іншим надається в натуральній або грошовій формі за їх згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі, у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі, сплачуються щомісячно.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1, перебуваючи у шлюбі з відповідачем, народила доньку ОСОБА_4,22.01.2015 р.н, та є непрацездатною, здійснює догляд за немовлям, в звязку з чим, потребує надання матеріального утримання з боку відповідача. Сторони домовилися про розмір грошового щомісячного утримання на користь позивачки у розмірі 600грн., яке підлягає оплаті відповідачем не з моменту предявлення позову, а з 01.06.2015 р., з урахуванням мирової угоди між сторонами, попередньої сплати визначеної сторонами суми відповідачем на користь позивачки до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 22.01.2018 р.

Таким чином, суд у повному обсязі задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя та про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Згідно до ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Сторони по справі мають двох дітей: ОСОБА_3,19.06.2010р.н. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 В звязку з проблемними стосунками у родині подружжя визначилося в необхідності встановлення режиму окремого проживання, в звязку з чим батьки дійшли згоди по визначенню місця проживання сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_5, місцем проживання якого, на час встановлення режиму окремого проживання подружжя, є місце проживання батька ОСОБА_2. Окрім того, сторонами узгоджено питання щодо матеріального забезпечення дітей, відповідно до чого, син ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває на повному утриманні батька ОСОБА_2, з яким визначено місце його проживання, а донька ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4 залишається на повному утриманні матері ОСОБА_1

З врахуванням наведеного, суд у повному обсязі задовольняє позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_6, вважаючи їх законними, обґрунтованими та доведеними у повному обсязі.

Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись ст.ст.75,77,79,ч.1 ст. 80, 119,120,ст.160,ч.1 ст. 161 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10,11,60,61,209,212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити режим окремого проживання подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з моменту ухвалення рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини в розмірі 600 (шістьсот) грн. щомісячно, починаючи з 01.06.2015 до досягнення донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 віку трьох років до 22.01.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

На час дії режиму окремого проживання залишити ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_8 на утриманні батька ОСОБА_2 та визначити місцем проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, місце проживання батька ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в 10-денний строк, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

20.04.2015