Cправа № 563/879/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2015 року м.Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого - судді Загородько Н.А.

при секретарі Туровичу М.І.

представника позивача Нестерука В.Ю.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корці цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, та зустрічним позов ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приват Банк» про розірвання договору кредиту,

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

До початку розгляду судом справи по суті, ПАТ КБ «Приват Банк» змінив предмет позову зі звернення стягнення на предмет іпотеки на стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості по кредиту.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «ПриватБанк» посилається на те, що 15 березня 2007 року з ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0702/75. На підставі якого відповідач 20 лютого 2007 року отримала кредит у розмірі 85000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18 лютого 2010 року.

Відповідно до кредитного договору відповідач зобов'язана погашати заборгованість по кредиту, відсоткам, комісії та інших витрат щомісячними платежами.

Однак, відповідач не виконала своїх зобов'язань, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 112170,62 доларів США, що складає 1719575,60 грн.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 вказану суму та судові витрати.

ОСОБА_3 в свою чергу звернулась до суду із зустрічним позовом про розірвання договору кредиту № 0702/75 від 15 березня 2007 року, вказуючи, що у зв'язку з істотною зміною обставин, є всі підстави для застосування ст.652 ЦК України.

Представник позивача ПАТ «Приват Банк» первісний позов підтримав та просить його задовільнити. В заперечені на зустрічний позов, просить суд відмовити в його задоволенні за безпідставністю.

Представник відповідача первісний позов не визнала, просить суд задовільнити зустрічний позов.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 15 березня 2007 рокуміж ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №0702/75. На підставі якого 20 лютого 2007 року відповідач ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 85000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18 лютого 2010 року.

Відповідно до кредитного договору відповідач зобов'язана погашати заборгованість по кредиту, відсоткам, комісії та інших витрат щомісячними платежами.

Однак відповідач порушила договірні зобов'язання, не здійснюючи щомісячно у встановлені терміни погашення отриманого кредиту, сплату відсотків, комісії та інших витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок порушення ОСОБА_3 умов кредитного договору утворилась заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк», яка станом на 13 листопада 2014 року становить 112170, 62 доларів США, що за курсом 15,33 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 листопада 2014 року складає 1719575, 60 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором, або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язань (неналежне виконання), відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 6.1 кредитного договору № 0702/75, позичальник зобов'язаний при порушенні умов договору сплатити Банку пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи те, що зазначена позивачем сума пені значно перевищує розмір заборгованості по кредиту, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки (пені), до розміру основної суми боргу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1512567 (один мільйон п'ятсот дванадцять тисяч п'ятсот шістдесят сім) гривень 87 коп.

Тому первісний позов підлягає до часткового задоволення.

Що ж стосується зустрічного позову, то суд, приходить до наступних висновків.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частиною першою ст.652 ЦК України, передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Частиною другою ст.652 ЦК України встановлено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5, що саме по собі зростання /коливання/ курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Вказуючи, про встановлення низки невідповідності спірного договору нормам чинного законодавства, відповідач не навів доказів у розумінні ст.57 ЦПК України, які б підтверджували наявність одночасно чотирьох умов для розірвання спірного договору. Таким чином, відповідач ОСОБА_3 не виконала вимоги ст.60 ЦПК України.

Стосовно покликань відповідача ОСОБА_3 у зустрічному позові на неправильне зарахування Банком коштів спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, то суд вважає, що позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» діяв у відповідності до ст. 534 ЦК України, яка визначає порядок черговості погашення вимог за грошовим зобов'язанням, - у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Позичальник ОСОБА_3 погодилась на укладення договору на таких умовах, про, що свідчить її підпис і ця обставина не заперечується в зустрічному позові.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для розірвання спірного договору на підставі ст.652 ЦК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 526, 527, 551, 610, 612, 623, 624, 629 ЦК України, та ст.ст. 57, 59, 88, 213-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1512567 (один мільйон п'ятсот дванадцять тисяч п'ятсот шістдесят сім) гривень 87 коп. на р/р 3111, МФО № 305299, .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приват Банк" судові витрати в розмірі 3225 (три тисячі двісті двадцять п'ять) гривень 02 коп. на р/р 0001, МФО №305299, .

В позові ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приват Банк» про розірвання договору кредиту - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Корецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

С у д д я :