АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7612/2015 Головуючий у першій інстанції - Морозов М.О.
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Шебуєвої В.А., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 500 грн. щомісяця.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що сторони з 24.09.2004 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який було розірвано за рішенням суду 06.06.2012. З початку 2013 року відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка проживає з нею.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2015 позов задоволено - стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 17.10.2014 і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.04.2015 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись скрутне матеріальне становище у зв'язку з відсутністю роботи, просить рішення змінити в частині розміру аліментів, зменшивши суму аліментів до 350 грн. на місяць. При цьому вказує, що суд першої інстанції задовольняючи вимогу про стягнення аліментів не врахував та не перевірив обставин визначених ст. 182 СК України.

Відповідач в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В направлених суду письмових запереченнях просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити та розглянути справу за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення апелянта, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Рішення суду оскаржено відповідачем лише в частині розміру аліментів.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що батьки, у відповідності з вимогами закону, зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак з урахуванням тієї обставини, що відповідач офіційно не працює, дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісяця, з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що подружжя з 24.09.2004 перебувало в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду 06.06.2012 та яке набрало законної сили 19.06.2012 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

Як встановлено судом неповнолітній син сторін проживає разом з матір'ю і перебуває на її утримання, а відповідач, проживаючи окремо, нерегулярно та не в достатній мірі надає матеріальну допомогу на утримання дитини.

Також з матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що відповідач офіційно не працює, відтак має мінливий (нерегулярний) дохід.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України закріплено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1 ст. 184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів в сумі 1 500 грн. в повній мірі врахував вимоги ст. 182 СК України. Так, з матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що у відповідача не існує будь-яких інших зобов'язань з утримання, доказів погіршення стану здоров'я відповідачем не надано, він є працездатною особою, яка тимчасово не працює, а тому не існує перешкод для виконання ним обов'язку по утриманню власної дитини у повному обсязі і сплати аліментів в розмірі достатньому для забезпечення дитині можливості нормального розвитку.

Доводи апелянта про занадто великий розмір аліментів не можуть братись до уваги, оскільки враховуючи економічний стан країни в цілому, а також пріоритет інтересів дитини, колегія суддів приходить до висновку, що менший розмір аліментів не зможе забезпечити нормального розвитку дитини.

Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши означені вище норми закону, які регулюють виниклі правовідносини сторін, колегія суддів, приходить до висновку про обов'язок відповідача утримувати дитину та про можливість стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі визначеній судом першої інстанції, оскільки менший розмір аліментів, на даний час, не забезпечить належного утримання та розвитку дитини та порушить її права закріплені Законом.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді