Справа № 584/1322/14-ц Провадження № 2/584/32/15
РІШЕННЯ

Іменем України

02.02.2015 року Путивльський районний суд Сумської області

в особі: головуючого - судді Толстого О.О.

при секретарі Корчан С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Путивль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Путивльського районного управління юстиції про зняття арешту з квартири,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Путивльського районного суду від 25.12.2014 року вказаний позов виділено в окреме провадження із справи про визнання права власності ОСОБА_1 на квартиру в порядку спадкування.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що є спадкоємцем за законом після смерті дядька - ОСОБА_2, який був власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Під час оформлення цієї спадщини дізнався про те, що постановою Путивльською ДВС від 22.01.2003 року на вказану квартиру було накладено арешт.

Однак за повідомленням ВДВС Путивльського РУЮ на даний час у відділі немає виконавчих документів, де боржником є ОСОБА_2, а за даними Єдиного державного реєстру виконавчого провадження (далі - Реєстр), виконавче провадження, у якому виносилась вищевказана постанова, не зареєстроване.

Посилаючись на ці обставини, просив зобов'язати відповідача зняти арешт з вказаної квартири, а витрати по справі покласти на нього.

Позивач в судове засідання не з'явився, від його представника надійшла письмова заява, в якій він просив справу слухати у їх відсутність, позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій позов визнав повністю і просив справу слухати за відсутності його представника.

За правилами ч. 4 ст. 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

У відповідності до п.п. 9.9, 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України N 2274/5 від 25.12.2008 (зі змінами) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 25.12.2014 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті дядька - ОСОБА_2, щодо якого станом на 25.11.2014 року виконавчі документи у ВДВС Путивльського РУЮ відсутні, а виконавче провадження, де виносилась постанова про арешт цього майна в Реєстрі не зареєстроване, тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 391 ЦК України, ст. 174 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, накладений постановою про арешт Путивльської ДВС серії АА № 960206 від 22.01.2003 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Путивльський районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис

Копія вірна

Суддя

Путивльського районного суду О.О.Толстой