АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Побірченко Т.І.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Ельбабаєва Баходіра Бекмурадовича на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про звільнення майна з-під арешту,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/3648/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Мальченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_2, третя особа: ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві, про звільнення майна з-під арешту.

Звільнено з під арешту, накладеного 25 лютого 2011 року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві, належний на праві власності ОСОБА_2, автомобіль марки Daewoo Sens, 2005 року випуску, № кузова/шасі НОМЕР_3, тип ТЗ - легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Привабанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погодившись із таким рішенням суду, державний виконавець ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Ельбабаєв Б.Б. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Зазначає, що після закінчення виконавчого провадження у державного виконавця були відсутні підстави для скасування постанови про накладення арешту на майно боржника відповідно до положень ст. ст. 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження», а тому, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для звільнення з-під арешту належного ОСОБА_2 автомобіля.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання державний виконавець ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Ельбабаєв Б.Б., представник ПАТ КБ «Приватбанк» та особисто ОСОБА_2 не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_2 забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14 вересня 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № KIV0AK00057081, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» надало ОСОБА_2 кредит у розмірі 9 514,00 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 1,33 % за місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, та кінцевим терміном погашення кредиту до 14 вересня 2012 року (а.с.6-9).

Також, 14 вересня 2005 року, з метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 1914, за умовами якого ОСОБА_2 передав в заставу ПАТ КБ «Приватбанк» належний йому на праві власності автомобіль «Daewoo Sens», 2005 року випуску, № кузова/шасі НОМЕР_3, тип ТЗ-легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.10-13).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2013 року звернуто стягнення на нерухоме майно на договором застави автотранспорту, а саме автомобіль «Daewoo Sens», 2005 року випуску, № кузова/шасі НОМЕР_3, тип ТЗ-легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_2, для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № KIV0AK00057081 від 14 вересня 2005 року в розмірі 113 857 грн. 17 коп. (а.с.15-16).

25 лютого 2011 року старшим державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Славіним В.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2-8396, виданого Деснянським районним судом м. Києва 15 лютого 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» коштів у розмірі 42 320 грн. 32 коп. та накладено арешт на все майно, що належить боржнику в межах суми боргу (а.с.51).

З поточних результатів звірення по «АІС» вбачається, що станом на 22 жовтня 2013 року автомобіль «Daewoo Sens», 2005 року випуску, № кузова/шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2 перебуває під арештом на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 25 лютого 2011 року (а.с.14).

В квітні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» порушило перед судом питання про звільнення автомобіля марки «Daewoo Sens», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 з під арешту.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення.

Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

Згідно з вимогами ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставне майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу - заставодержателю в порядку, встановленому пунктом 8 частини першої статті 47 цього Закону. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачена процедура та повноваження щодо зняття арешту з майна, у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий лише за рішенням суду.

Статтею 14 Закону України «Про реєстрацію вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

З матеріалів справи вбачається, що право застави у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло відповідно до договору застави транспортного засобу від 14вересня 2005 року, який був укладений з метою забезпечення виконання зобов'язання за договором кредиту KIV0AK00057081 від 14 вересня 2005 року, строком виконання до 14 вересня 2012 року, разом з тим, арешт на автомобіль«Daewoo Sens», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, було накладено державним виконавцем лише 25 лютого 2011 року.

Крім того, арешт на заставне майно був накладений державним виконавцем для задоволення вимог стягувача, які не забеспечені заставою.

Таким чином, установивши, що право застави на автомобіль «Daewoo Sens», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло раніше ніж державним виконавцем було накладено на нього арешт, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для звільнення вказаного автомобіля з під арешту, накладеного 25 лютого 2011 року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві та належного на праві власності ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та на їх правильність не впливають.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Ельбабаєва Баходіра Бекмурадовича відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

Т.І. Побірченко