Справа № 144/610/15-ц
Провадження № 2/144/186/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2015 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі : головуючої - судді Задорожної Л.І.,

секретаря судового засідання - Кошмелюк А.С.,

за участю прокурора Січкаренко І.В., відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора Теплицького району в інтересах Теплицької лікарні планового лікування до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,

установив :

В травні 2015 року прокурор Теплицького району звернувся до суду в інтересах Теплицької ЛПЛ з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування 2 025 грн. 36 коп.. Вказав, що 20 липня 2013 року, біля 22 год. 20 хв. відповідач ОСОБА_1, не маючи права керування транспортними засобами категорії «В», а також достатніх практичних навичок водіння, керуючи технічно-справним автомобілем «Опель Комбо» державний номерний знак НОМЕР_1, до керування яким її допустив водій ОСОБА_2, рухаючись в напрямку центру смт. Теплик Вінницької області, по вул. Незалежності в районі опори лінії електропередач № 24, в порушення вимог п.п. 2.1(а) та 12.3 ПДР України, в момент обєктивної появи в полі її зору автомобіля НОМЕР_2, який стояв на правому узбіччі в попутному напрямку, не вжила своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху його обїзду, внаслідок чого, не впоравшись з керуванням, з необережності, допустила наїзд на вищезазначений транспортний засіб. Внаслідок ДТП ОСОБА_3, який перебував попереду автомобіля «ВАЗ 21099» та проводив ремонтні роботи, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійного перелому тіла 1-го поперекового хребця без порушення функції спинного мозку, а також садни обличчя, міжлопаточної ділянки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, а компресійний перелом тіла 1-го поперекового хребця спричинив тривалий понад 21 день розлад здоровя, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1689 від 24.09.2013 року. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в Теплицькій ЛПЛ в період з 20 липня по 22 липня 2013 року та з 06 серпня по 13 серпня 2013 року, а всього 9 ліжкоднів, вартість яких становить 2 025 грн. 36 коп.. Відповідно до вироку Теплицького районного суду від 04 грудня 2013 року ОСОБА_2 було визнано винуватим та засуджено, а вироком від 14 листопада 2013 року ОСОБА_1 було визнано винуватою та засуджено за ч.1 ст.286 КК України, однак, рішення про відшкодування коштів, витрачених Теплицькою ЛПЛ на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3, не було прийнято. З врахуванням ступеня вини відповідачів просить стягнути з ОСОБА_2 70% від загальної суми витрат, що становить 1 417 грн. 75 коп., з ОСОБА_1 30% витрат на лікування потерпілого, що становить 607 грн. 61 коп..

В судовому засіданні прокурор Січкаренко І.В. підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що в результаті вчинення відповідачами злочинів Теплицька ЛПЛ витратила кошти на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3, які мають бути відшкодовані відповідачами.

Від Теплицької лікарні планового лікування надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнала.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 двічі до суду не зявився, про час та місце проведення судового засідання своєчасно був повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток. Від нього не надійшло повідомлення про причини неявки та заяви про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено що 20 липня 2013 року біля 22 год. 20 хв. відповідач ОСОБА_1, не маючи права керування транспортними засобами категорії «В», а також достатніх практичних навичок водіння, керуючи технічно-справним автомобілем «Опель Комбо» державний номерний знак НОМЕР_1, до керування яким її допустив водій ОСОБА_2, рухаючись в напрямку центру смт. Теплик Вінницької області по вул. Незалежності, в районі опори лінії електропередач № 24, в порушення вимог п.п. 2.1(а) та 12.3 ПДР України, в момент обєктивної появи в полі її зору автомобіля НОМЕР_2, який стояв на правому узбіччі в попутному напрямку, не вжила своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху його обїзду, внаслідок чого, не впоравшись з керуванням, з необережності, допустила наїзд на вищезазначений транспортний засіб. Внаслідок ДТП, ОСОБА_3, який перебував попереду автомобіля «ВАЗ 21099» та проводив ремонтні роботи, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійного перелому тіла 1-го поперекового хребця без порушення функції спинного мозку, а також садни обличчя, міжлопаточної ділянки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, а компресійний перелом тіла 1-го поперекового хребця спричинив тривалий понад 21 день розлад здоровя, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1689 від 24.09.2013 року.

- 2 -

Вироком Теплицького районного суду від 14 листопада 2013 року відповідача ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, її дії кваліфіковано як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Вироком Теплицького районного суду від 04 грудня 2013 року відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 287 КК України, його дії кваліфіковано як допуск до керування транспортним засобом особи, яка не має права на керування транспортним засобом, вчинене особою, відповідальною за експлуатацію транспортного засобу, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно з ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилось закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховується до відповідного бюджету.

У відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не предявила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства.

Потерпілий ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Теплицької ЛПЛ з 20 липня по 22 липня 2013 року та з 06 серпня по 13 серпня 2013 року, а всього 9 ліжкоднів, вартість одного ліжко дня складає 225 грн. 04 коп., що підтверджується довідкою, виданою Теплицькою лікарню планового лікування за №762 від 25 травня 2015 року.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2, у володінні якого знаходився транспортний засіб, передав керування ним неповнолітній ОСОБА_1, яка не мала права на керування транспортними засобами, сприяв неправомірному володінню нею даним транспортним засобом, тому суд вважає, що частка ОСОБА_1 у відшкодуванні витрат закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від злочину буде становити 30%, а частка ОСОБА_2 70%, при цьому суд враховує, що ОСОБА_2 правомірно володів автомобілем «Опель-Комбо», мав посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на автомобіль, та достовірно знав, що ОСОБА_1 не має права керування транспортними засобами.

Також, з відповідачів на користь держави необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору пропорційно до задоволених вимог: з відповідача ОСОБА_1 73 грн. 08 коп. 30%, з відповідача ОСОБА_2 170 грн. 52 коп.(70%).

Керуючись ст.1206 ЦК України, ст.128 КПК України, ст.ст. 3,10,11,15,45,46,59,60,88,174,209,213,215 ЦПК України, суд

вирішив :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави в особі Теплицької лікарні планового лікування понесені витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в частці 30%, розмір якої становить 607 грн. 61 коп.(шістсот сім гривень, 61 коп.) (одержувач р/р 00497 УК у Теплицькому районі/Теплицький район/24060300, в ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 73 грн. 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави в особі Теплицької лікарні планового лікування понесені витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в частці 70% , розмір якої становить 1 417 грн. 75 коп. (одна тисяча чотириста сімнадцять гривень, 75 коп.)( одержувач р/р 00497 УК у Теплицькому районі/Теплицький район/24060300, в ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015).

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір 170 грн. 52 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: