РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2015

Хмельницький міськрайонний суд

в складі : головуючого судді - Салоїд Н.М.,

при секретареві - Лоб І.А.,

за участю представника позивача - Тесляра О.О.,

та представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

до

ОСОБА_3, ОСОБА_4

про стягнення заборгованості по кредиту

в с т а н о в и в :

У вересні місяці 2014 року позивач звернувся до суду із заявою в якій вказав, що 05 серпня 2008 року між ВАТ "Ерстебанк", правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_3 був укладений договір кредиту №014/1721/2/21106, згідно умов якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 40 000 доларів США строком на 72 місяці із сплатою річних відсотків в розмірі 12,5% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 04 серпня 2014 року.

Відповідно до пункту 5.1 кредитного договору відповідач взяла зобов»язання використати кредит на зазначені у договорі цілі, повернути його та сплатити проценти за користування ним. Позичальник порушила терміни сплати кредиту і процентів.

В забезпечення виконання умов договору із відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки №014/1721/2/21106/1 05 серпня 2008 року умовами якого передбачено, що поручитель поручається перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов»язань, що випливають з кредитного договору №014/1721/2/21106.

Станом на час звернення з позовом до суду заборгованість позичальника становить 11 870, 16 доларів США та пені 11 872,55 грн., з них заборгованості по кредиту 11 318,05 доларів США, заборгованості по прострочених відсотках - 476,67 доларів США, поточна заборгованість за відсотками 75,44 доларів США. Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в примусовому порядку та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просить їх задоволити. Суду пояснив, що укладення додаткових угод із позичальником ОСОБА_3 не змінює обсягу відповідальності поручителя, навіть при умові не підписання означених додаткових угод поручителем, а різниця в сумах платежу на один і більше долар США в сторону збільшення є лише нарахуванням платежів в межах програми.

Представник відповідача ОСОБА_3 заявленого позову не визнала посилається на те, що укладені додаткові угоди №2 та №3 із позичальником змінили обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_4, позаяк пунктом 1.12 додаткової угоди № 2 від 11.01.2010 року, котру поручитель ОСОБА_4 не підписувала, змінена черговість погашення заборгованості за кредитом та встановлений розширений перелік випадків та пунктом 5.1 цієї додаткової угоди кредиторові надано право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлених вимог не визнала. Суду пояснила, що додаткових угод за № 2 від 11 січня 2010 року та №3 від 27.12.2013 року вона не підписувала, що підтверджується висновком експертизи від 23.12.2014 року. Умовами означених додаткових угод збільшений обсяг відповідальності її як поручителя, тому порука є припиненою.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідача та відповідача ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно установлено, що 05 серпня 2008 року між ВАТ "Ерстебанк", правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_3 був укладений договір кредиту №014/1721/2/21106, згідно умов якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 40 000 доларів США строком на 72 місяці із сплатою річних відсотків в розмірі 12,5% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 04 серпня 2014 року. Відповідно сторонами погоджений графік повернення кредитних коштів шляхом визначення платежу ануїтет, що є невід»ємною частиною договору.

Банк умови договору виконав повністю, надав кредит позичальнику, що підтверджується заявою на переказ готівки №1721/392494 від 06.08.2008 року та заявою на видачу готівки №1721/392609 від 06.08.2008 року.

Із позичальником ОСОБА_3 11 січня 2010 року була укладена додаткова угода №2 згідно умов якої нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно. Розмір періодичних платежів за процентами на фактичну дату сплати процентів (в т.ч. враховуючи пункт 1.11 цієї Додаткової угоди) є змінною величиною, яка в тому числі залежить від кількості днів фактичного користування кредитом та суми залишку заборгованості за кредитом на кожен день нарахування процентів, корегувань (пункт 1.4 додаткової угоди №2)

Окрім того, відповідно до пункту 1.5 цієї угоди у разі прострочення повернення кредиту проценти нараховуються на суму заборгованості за кредитом, і за період прострочення до моменту повного погашення кредиту.

До означеної додаткової угоди №2 від 11.01.2010 року сторонами підписано графік погашення кредиту, розмір ануїтетних щомісячних платежів є більшим, аніж погоджений сторонами розмір ануїтетного платежу при укладанні кредитного договору.

27.12.2013 року із позичальником ОСОБА_3 була укладена додаткова угода №3, якою визначена черговість погашення заборгованості перед позичальником.

Судом достовірно установлено, і представник позивача не заперечує про те, що означених додаткових угод № 2 та №3, укладених із позичальником ОСОБА_3 поручитель ОСОБА_4 не підписувала та не погоджувала.

Вказані обставини підтверджуються і висновком експерта за №4678/4679/14-26 від 23.12.2014 року встановлено, що підпис та рукописний текст «11 січня» та «ОСОБА_4» у заяві до додаткової угоди №2 від 11.01.2010 року, укладеної між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_3 виконані не ОСОБА_4, а іншою особою.

Як убачається із матеріалів справи відповідач ОСОБА_3 умов договору не виконувала, і станом на 05.08.2014 року заборгованість позичальника перед банком становить 11 870, 16 доларів США, з них заборгованості по кредиту 11 318,05 доларів США, заборгованості по прострочених відсотках - 476,67 доларів США, поточна заборгованість за відсотками 75,44 доларів США та пені 11 872,55 грн. за несвоєчасне погашення кредиту та несвоєчасне погашення відсотків.

Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржники зобов'язані виконати свій обов'язок за договором та погасити заборгованість перед банком.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За наведених обставин підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 сума заборгованості 11 870,16 доларів США, 11 872,55 грн. пені та судові витрати.

В забезпечення виконання умов договору із відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки №014/1721/2/21106/1 05 серпня 2008 року умовами якого передбачено, що поручитель поручається перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов»язань, що випливають з кредитного договору №014/1721/2/21106.

Однак позовні вимоги про стягнення такої заборгованості із поручителя ОСОБА_4 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

У п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз*яснено, що якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Як убачається із погодженого із ОСОБА_3 графіка погашення кредитної заборгованості до додаткової угоди №2 від 11.01.2010 року, як невід»ємної частини кредитного договору №014/1721/2/21106/1 від 05 серпня 2008 року, розмір ануїтетного платежу збільшено з 792,45 доларів США до 793,90 доларів США щомісяця. Такий розмір щомісячного платежу не був погоджений із поручителем ОСОБА_4

Відповідно до пункту 3.3.1 Договору поруки № 014/1721/2/21106/1 від 05 серпня 2008 року кредитор зобов»язаний до припинення цього договору не змінювати умов Кредитного договору без попередньої письмової згоди поручителя, якщо внаслідок цього збільшується обсяг відповідальності.

Крім того, як убачається із розрахунку заборгованості позичальника розмірі нарахованих до стягнення процентів за кредитним договором, починаючи з 24.01.2014 року складає 13.0 % річних, з 15.04.2014 року 19,0% річних, а з 17.07.2014 року - 25%, тоді коли договором визначений розмір процентів 12,5%.

Тому з цих підстав суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову заявленого до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60,212, 215 ЦПК України, ст.ст. 526,527,530,536,553,554, 1050 Цивільного кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства "Фідобанк" , п/р 3001 МФО 300175 м. Київ, вул. Червоноармійська,10 заборгованість по кредиту в сумі 11 870, 16 доларів США (Одинадцять тисяч вісімсот сімдесят доларів США 16 центів) пені 11 872,55 грн. (Одинадцять тисяч вісімсот сімдесят дві грн. 36 коп.), судовий збір в сумі 1564,87 грн.

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "Фідобанк" до ОСОБА_4 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 діб з часу його проголошення до апреляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: