№ 566/462/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про заочний розгляд справи

26 лютого 2015 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Бандури А.П.

при секретарі:Козацькій І.В.

з участю: прокурора - Артеменко Л.А.,

представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Драган В.П.,

представника органу служби у справах дітей при Млинівській райдержадміністрації - Деркач О.А.,

розглянувши у заочному судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8 про позбавлення батьківських прав, збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась в Млинівський районний суд Рівненської області позовом до ОСОБА_8 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідач не бере ніякої участі ні у вихованні, ні в утриманні дитини.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Драган В.П. позовні вимоги підтримав повністю та дав суду пояснення про те, що фактичнго шлюбні відносини між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_8 були припинені в 2010 році. Позивачка ОСОБА_2 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_11 проживає разом з батьками - ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Починаючи з серпня 2010 року, відповідач ОСОБА_8 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина, не проявляє по відношенню до нього батьківської турботи та не надає коштів на утримання дитини, у зв'язку з чим станом на 25 лютого 2015 року за відповідачем рахується заборгованість по несплаті аліментів в сумі 3 894,27 грн.

Просить суд постановити рішення про позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав відносно ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнути з ОСОБА_8 аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_11 в сумі 2000 грн.

Відповідач ОСОБА_8, будучи неодноразово належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, а саме судовими повістками на 03 жовтня, 09 грудня 2014 року та оголошеннями в засобах масової інформації - оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», № 238 від 20 грудня 2014 року та № 30 від 18 лютого 2015 року, однак жодного разу в судове засідання не з'явився.

(а.с.53,58)

Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та увалив провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши представника позивачки - адвоката Драгана В.П., висновок представника органу служби у справах дітей при Млинівській райдержадміністрації, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та думку прокурора щодо доцільності позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав, дослідивши матеріали справи, вважає позов підставним і підлягаючим до задоволення, так як він підтверджується зібраними та перевіреними в ході судового засідання доказами, і зокрема, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Млинівського районного управління юстиції Рівненської області 19 серпня 2010 року підтверджується, що батьками ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, являються ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

(актовий запис № 65)

(а.с.11)

З копії рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 серпня року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9, зареєстрований 14 травня 2010 року відділом РАЦС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 464 - розірвано.

Малолітнього сина сторін ОСОБА_11 залишено на проживання матері.

(а.с.7-8)

З копії рішення № 02-15 від 09 лютого 2015 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_8» вбачається, що ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2014 року орган опіки та піклування Млинівської районної державної адміністрації зобов'язано надати висновок «Про доцільність чи не доцільність позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав».

На виконання вищезгаданої ухвали та з метою соціально-правового захисту малолітнього ОСОБА_11, службою у справах дітей райдержадміністрації проведена відповідна робота, в ході якої з'ясовано, що ОСОБА_8 ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

В квітні 2013 року питання доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_8 розглядалось на засіданні комісії з ь захисту прав дитини при Млинівській райдержадміністрації, за результатами його розгляду органом опіки та піклування райдержадміністрації прийнято рішення від 24 квітня 2013 № 11-13 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_8».

Відповідно до довідки, виданої Млинівським комунальним дошкільним комунальним закладом ясла - садком № 2 комбінованого типу від 22 січня 2015 року ОСОБА_11 відвідує даний заклад з 2012 року, його вихованням займаються мама ОСОБА_9, дідусь ОСОБА_6 та бабуся ОСОБА_7. Батько, ОСОБА_8, дитину в заклад ніколи не приводив, участі у вихованні сина не приймає.

Згідно із поясненнями громадян ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_3, та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки АДРЕСА_4, відібраними старшим оперуповноваженим кримінальної міліції у справах дітей Млинівського РВ (з обслуговуванням Млинівського та Демидівського районів) УМВС України в Рівненській області Опальком О.М. 29 січня 2015 року ОСОБА_8 не бере участі у вихованні сина протягом останніх чотирьох років, не цікавиться його життям, не підтримує ні морально, ні матеріально. Вихованням та утриманням займається мама, бабуся та дідусь.

Мама дитини, ОСОБА_9, в даний час перебуває на навчанні у Великобританії. У її відсутність вихонням та утриманням ОСОБА_11 займаються дідусь та бабуся, в квартирі яких проживає дитина.

28 січня 2015 року комісією у складі головного спеціаліста служби у справах Деркач О.А., провідного спеціаліста служби ОСОБА_15 та провідного спеціаліста, юрисконсульта Млинівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді проведено обстеження житлово-побутових умов сім'ї ОСОБА_6 Відповідно до акту обстеження умови проживання в квартирі задовільні, в кімнатах чисто, зроблений ремонт, санітарні умови задовільні. Для дитини створено все необхідне для проживання: є ліжечко, куточок для ігор, придбано багато іграшок. Вихованням та утриманням дитини займається мамата її батьки.

Службою у справах дітей надіслано лист від 16 січня 2015 року № 01.09/17 до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації щодо з'ясування обставин справи. При попередньому розгляді питання у 2013 році, останнім місцем проживання ОСОБА_8 було АДРЕСА_1. На момент засідання комісії відповіді не надходило.

Відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», статей 151, 152 Сімейного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки і піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», розглянувши зібрані документи та враховуючи протокол засідання районної комісії з питань захисту прав дитини від 06.02.2015 № 03-15 орган опіки та піклування Млинівської райдержадміністрації прийняв рішення про доцільність позбавити ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина Федеративної республіки Нігерія, батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1.

(а.с. 62-64)

Характеристикою вихованця ІІ молодшої групи «Сонечко» ОСОБА_11 виданою Млинівським комунальним дошкільним навчальним закладом ясла-садок №2 комбінованого типу № 16 від 17 березня 2014 року підтверджується, що ОСОБА_11 дошкільний заклад відвідує з 2012 року. вихованням ОСОБА_11 займається мама ОСОБА_9, дідусь ОСОБА_6 та бабуся ОСОБА_7.

Батько ОСОБА_11 в дошкільний заклад не приводить, не навідує, не забирає і не прикладає ніяких зусиль до виховання та навчання сина.

(а.с.13)

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 28 січня 2015 року сім'ї ОСОБА_6, що проживає в АДРЕСА_3 вбачається, що сім'я проживає в квартирі (власник ОСОБА_7.). санітарний стан та умови проживання задовільні. В квартирі створені належні умови для проживання та виховання дитини. Дитина забезпечені одягом та взуттям відповідно до потреб та сезону. Дитина має спальне місце, куточок обладнаний для ігор.

Вихованням та утриманням дитини займається мама, бабуся та дідусь ОСОБА_7. Батько участі у вихованні дитини не бере, матеріально не утримує.

(а.с.61)

У відповідності до ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року (з послідуючими змінами та доповненнями) іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб'єктності та основних прав і свобод людини.

Іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

На підставі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

Вирішуючи даний спір, суд враховує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Суд, приймаючи рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_8, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку, що в судовому засіданні доведений факт того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що виражається в не прийнятті участі у вихованні дитини, байдужості до його життя, здоров'я, навчання та виховання, відсутності уваги відповідача до дитини та спілкування з ним, і тому з метою захисту інтересів малолітньої дитини ОСОБА_11 вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_8

Що ж стосується позовних вимог в частині збільшення розміру аліментів, то суд, заслухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, вважає, що вони підлягають до задоволення частково, з наступних підстав: рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 11 червня 2013 року підтверджується, що позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 третя особа - орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Млинівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - задоволено частково, прийнято рішення стягувати з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7, на утримання сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в сумі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на день подання позову становить 291 (двісті дев'яносто одна) грн. 60 копійок, щомісячно, починаючи з 06 березня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

(а.с.88-90 цивільна справа № 566/306/13-ц)

З ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 30 липня 2013 року вбачається, що апеляційну скаргу ОСОБА_9 на рішення Млинівського районного суду від 11 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Млинівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відхилено.

Рішення Млинівського районного суду від 11 червня 2013 року залишено без змін.

(а.с.127 цивільна справа № 566/306/13-ц)

Довідкою про неотримання аліментів виданої 28 лютого 2014 року за № 280/6 відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві підтверджується, що ОСОБА_9 дійсно не отримувала аліменти з ОСОБА_8, у період з 01 вересня 2013 року по 28 лютого 2014 року включно, згідно з виконавчим листом № 566/306/13-ц який видано 30 серпня 2013 року Млинівським районним судом Рівненської області про стягнення аліментів з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 291,60 грн. щомісячно, починаючи з 06 березня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

(а.с.35)

З довідки-розрахунку заборгованості виданої 16 квітня 2014 року за № 280/6 відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві вбачається, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавчий лист № 566/306/13-ц виданий 30 серпня 2013 року Млинівським районним судом Рівненської області про стягнення аліментів з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в сумі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 06 березня 2013 року. Заборгованість станом з 06 березня 2013 року по 16 квітня 2014 року становить 3 894,27 грн.

(а.с.42)

У відповідності до ч.2 ст. 166. СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 1 статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Таким чином, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що позов в частині збільшення розміру аліментів підлягає до задоволення частково, поскільки стягнення аліментів у розмірі 291,60 грн. щомісячно, є меншим ніж у встановленому законом розмірі, а тому порушує права дитини та позивачки, крім того, суд вважає, що аліментів у такому розмірі недостатньо для належного утримання і виховання дитини.

На підставі наведеного,

керуючись,

ст. ст. 10, 18, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 164-166,192 СК України,

с у д , -

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_8 про позбавлення батьківських прав - задоволити повністю, а в частині збільшення розміру аліментів- задоволити частково.

Позбавити ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина Федеративної Республіки Нігерії, жителя АДРЕСА_1, батьківських прав відносно сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина Федеративної Республіки Нігерії, жителя АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_2, уродженки м. Костопіль Рівненської області, жительки АДРЕСА_2 на утримання сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по 1 000 (одній тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 03 квітня 2014 року і до досягнення ним повноліття.

(ідентифікаційний номер ОСОБА_8 - НОМЕР_1)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура