У Х В А Л А

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Л.І., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, про перегляд рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17 липня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 3 вересня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_6 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий колос», ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів учасників товариства, визнання права власності в порядку спадкування на частку в статутному фонді товариства,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 3 вересня 2014 року, позов задоволено частково, визнано недійсним рішення зборів учасників СТОВ «Золотий колос» від 18 березня 2010 року, а також визнано за ОСОБА_6 право власності на частку в статутному фонді СТОВ «Золотий колос» в розмірі 30 % (2 тис. 220 грн) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року касаційне провадження закрито як помилково відкрите.

3 вересня 2015 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4, від імені якого діє ОСОБА_5, про перегляд рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17 липня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 3 вересня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу заявник надав постанову Верховного Суду України від 22 травня 2013 року та постанову Пленуму Верховного Суду України від 1 жовтня 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Колегія суддів вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постанова Верховного Суду України від 22 травня 2013 року прийнята у справі про зобов'язання підприємств, які надають послуги із водопостачання, водовідведення, газопостачання, електропостачання, користування індивідуальним домашнім телефоном, утримання будинку та прибудинкових територій, провести перерахунок розміру оплати за надані послуги зі 100 до 50 процентів від установленого тарифу. При цьому Верховним Судом України висловлено позицію, що право, установлене частиною дев'ятою статті 44 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» і гарантоване Конституцією України, не може бути порушеним шляхом звуження змісту та обсягу визначених гарантій незалежності суддів, а саме ненадання бюджетного фінансування видатків на відшкодування суддям витрат на оплату житла та наданих комунальних послуг у розмірі 50 процентів від установлених тарифів.

Порівняння змісту постанови Верховного Суду України 22 травня 2013 року зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 1 жовтня 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» не є постановою Верховного Суду України, прийнятою у порядку визначеному главою 3 розділу V ЦПК України, а тому на неї не може здійснюватись посилання на підтвердження підстави, встановленої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий колос», ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів учасників товариства, визнання права власності в порядку спадкування на частку в статутному фонді товариства за заявою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, про перегляд рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17 липня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 3 вересня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко