Категорія 6 Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Марчук В.С., Шемети Т.М.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області про усунення перешкод в користуванні часткою будинку шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4, за участю третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області про усунення перешкод в користуванні часткою будинку шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона є власником 19/100 часток індивідуального житлового будинку за адресою: м. Вінниця, вул. Шмідта, № 25-27. Відповідач ОСОБА_4 є співвласником вказаного будинковолодіння із часткою, яка дорівнює 9/100. Частка будинку, належного позивачу, знаходиться у дворі, до якого, вів проїзд завширшки 3,5 м, що забезпечувало їй можливість нормального обслуговування будинку. Проте відповідач, частина будинку якого знаходиться біля дороги, здійснив самочинне будівництво, звівши прибудову шириною 1,5 м та довжиною 5,5 м, що призвело до зменшення ширини проїзду до 2м, а тому проїзд перестав існувати. Таким чином, відповідач створив позивачу перешкоди у користуванні своєю власністю, оскільки остання позбавлена можливості належним чином обслуговувати свою частину будинковолодіння. Здійснити перебудову самочинної добудови відповідача неможливо, так як вона знаходиться на проїзді, ширина якого до прибудови вже була мінімальною 3,5 м. В позасудовому порядку врегулювати наявний спір сторони не можуть, оскільки ОСОБА_4 відмовляється на вимогу позивача знести самочинну прибудову, що і стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2015 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.05.2010 року, виданого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори за реєстровим №2-978, а також витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «ВМБТІ» 03.06.2010 року за реєстраційним №29788547, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 19/100 часток домоволодіння, яке складається з трьох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, за адресою м. Вінниця, вул. Шмідта, буд. № 25-27 (т.1 а.с.5).

Відповідно до реєстраційного посвідчення від 01.04.2002 року, виданого КП «ВООБТІ», ОСОБА_4 є власником 9/100 частин будинковолодіння №21-23 (25-27) по вул. Шмідта у м. Вінниці (т.1 а.с.179).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2013 року в справі №127/4892/13-ц встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 2014 кв. м, яка розташована у м. Вінниці, по вул.. Шмідта, буд. № 25-27, між його співвласниками, а саме: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 Цей порядок користування встановлений відповідно до варіанту №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи №1380 від 13.09.2013 року, виготовленого ТОВ «Подільський центр судових експертиз», згідно з яким та в тому числі співвласники ОСОБА_11, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 спільно користуються земельною ділянкою площею 94 кв.м., яка позначена на відповідному плані до висновку судової експертизи як зона №6. Рішення суду набрало законної сили 07.03.2014 року згідно з ухвалою Апеляційного суду Вінницької області (т.1 а.с.150-175).

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1 ,7 ст.. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Самочинне будівництво являє собою правопорушення, що полягає в порушенні норм земельного законодавства, що регулює надання земельної ділянки під будівництво, або містобудівних норм, що регулюють проектування й будівництво. Тому особа, що здійснила самочинне будівництво, не є законним власником.

В матеріалах справи міститься постанова №279 від 05.07.2007 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 передбаченого ч.3 ст. 96 КУпАП, за самовільне будівництво цегляної прибудови до власної квартири по вул.. Шмідта, 21/1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 85 грн. (т.1 а.с.187). Відповідно до квитанції №158 ОСОБА_4 оплатив зазначений штраф (т.1 а.с.188).

З відповіді Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області від 26.08.2014 року №27-я-536-2 вбачається, що при перевірці законності будівництва прибудови по вул.. Шмідта, 25 в м. Вінниці, встановлено, що вказаною адресою гр.. ОСОБА_4 в 2007 році самовільно без розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації побудував прибудову до частини житлового будинку по вул.. Шмідта, 25 в м. Вінниці (т.1 а.с.10)

У правовій позиції висловленій Верховним Судом України у справі №6-137цс14 від 17.12.2014 року, зазначено, що за змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого обєкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту вищевказаної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України та статті 3 ЦПК України.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню, оскільки як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 самовільно добудував прибудову до частини житлового будинку по вул.. Шмідта, 25 в м. Вінниці, правовстановлюючі документи відсутні, зазначена добудова створює перешкоди позивачу у належному доступі до власної частини будинку чим порушує її права, а отже підлягає судовому захисту, а саме зазначена прибудова підлягає знесенню.

Пунктом 29 ПП ВССУ №6 від 30.03.2012 року «Про застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», враховуючи, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, строк позовної давності на вимоги про проведення перебудови самочинно збудованого чи такого, що будується, житлового будинку, прибудови до нього, будівлі, споруди чи іншого нерухомого майна, а також про знесення таких об'єктів не вважається пропущеним незалежно від тривалості часу, який минув після закінчення чи початку будівництва.

За правилами статей 3 і 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свого порушеного права, що захищається судом при здійсненні ним правосуддя, у спосіб, визначений законами України.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що прийняте судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а отже є незаконним, що відповідно до статті 309 ЦПК України є підставою для скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1,5 ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позовної заяви в розмірі 243,60 грн. та за подання апеляційної скарги 267,96 грн., який слід стягнути з відповідача в розмірі 511,56 грн. (243,60грн.+267,96грн.=511,56грн.).

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового чи зміни рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 307, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2015 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_2 часткою будинку шляхом знесення за його власний рахунок самочинної прибудови, що знаходиться на проїзді зі сторони частини будинку ОСОБА_4 по вул.. Шмідта, 25-27 у м. Вінниці.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору в розмірі 511,56 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис ОСОБА_16

Судді: підписи ОСОБА_17

ОСОБА_18

З оригіналом вірно: ОСОБА_16