Провадження № 2/638/966/15
З А О Ч Н Е Р Ш Е Н Н Я
15 січня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого: судді Грищенко І.О.
при секретарі: Виставній А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення боргу,
10.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 суму боргу за борговою розпискою в розмірі 1274723,05 грн.
На судовому засіданні уповноважений представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, підтримала позовні вимоги свого довірителя, просила позов задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення рішення при заочному розгляді в разі неявки відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 на судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується зворотною кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Представника, якій би діяв від його імені на підставі довіреності, до суду не направив, доказів, що підтверджують неявку з поважної причини, письмових заперечень проти позову, заяви про перенесення розгляду справи або заяви про розгляд справи за його відсутністю - не представив. З огляду на таке, справа розглядається у відсутність відповідача. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Третя особа - ОСОБА_3, в судове засідання не з"явилася, про причину неявки не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, що підтверджується зворотною кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи.
Заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом справи встановлено, що 15.03.2009 року позивач ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 31 000,00 евро, які відповідач зобов'язався повернути 01.12.2009 року та за користування якими зобов'язався сплачувати 3,5 % в місяць.
Факт надання позики і передачі грошових коштів зафіксовано в письмовій формі, шляхом складання розписки від 15.03.2009 року, яку відповідач написав та підписав особисто в момент отримання грошових коштів наданих йому в борг.
В порушення взятих на себе цивільно-правових зобов'язань у визначений строк відповідач не повернув позичені кошти. На даний час ухиляється від спілкування з цього приводу, кошти не повертає.
За домовленістю сторін, відповідач позичив гроші для здійснення ремонту в квартирі, яка належить йому та його дружині - ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя.
На підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2007 року дружина відповідача - ОСОБА_3, прийняла у спільну сумісну власність подружжя п'ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 359,0 кв. м.
Позичені в 2009 році відповідачем грошові кошти були отримані для проведення ремонтних робіт в придбаній квартирі, для забезпечення потреб сім'ї.
Подружжя відремонтували квартиру коштами позивача. На дійсний час подружжя здійснює її продаж.
Однак, позичені кошти відповідач не повертав, через що позивач був вимушений в 2009 році звернутися з позовом до суду про стягнення з відповідача суми боргу.
Відповідач продовжує ухилятись від сплати боргу, що порушує майнові права позивача.
Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики.
Згідно з положеннями ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Положеннями ст.. 533 ЦК України встановлено:
Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.
· Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Вимогами ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з положеннями ч.1, ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики (письмовою розпискою).
Зважаючи на те, що відповідач свої зобов'язання у визначений термін не виконав, добровільно грошові кошти не повернув, у позивача виникло право на звернення до суду з дійсним позовом.
Судові витрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду і документально підтверджені, підлягають стягненню на його користь з відповідача в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, ч.4 ст. 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики (письмовою розпискою від 15.03.2009 року), в розмірі 1 274 723,05 грн. (один мільйон двісті сімдесят чотири тисячі сімсот двадцять три гривні 05 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем при зверненні з позовом до суду та документально підтверджені судові витрати, у вигляді судового збору в розмірі 3654,00 грн. (три тисячі двісті шістсот п"ятдесят чотири гривні 00 коп.).
Рішення може бути оскаржено позивачем в палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через суд І інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у разі відмови судом 1 інстанції у задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення.

Головуючий: суддя: І.О.Грищенко