Справа №642/124/15-ц
Провадження №2/642/431/15
У Х В А Л А

16 січня 2015 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Скляренко С.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду внаслідок ДТП в розмір 320,60 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн., а також стягнути з ТОВ «Гарантія» матеріальну шкоду в рахунок компенсації вартості відновлювального ремонту пошкодженого ним внаслідок ДТП транспортного засобу в розмірі 7757,75 грн., які витрачені на ремонт у відповідності до документів, що підтверджують ці витрати, і моральну шкоду, вчинену протиправними діями відповідача ОСОБА_2, в розмірі 5000 грн.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Дана позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) імя позивача і відповідача, їх місце проживання, поштовий індекс, номер засобів звязку, якщо такий відомий;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Дана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона подана без дотримання вимог ст. 119 ч. 2 п. п. 2, 4-6, ч. 5 ЦПК України, а саме: не зазначені номери засобів звязку відповідача СТДВ «Гарантія», не зазначені докази на підтвердження посилань позивача в позові, що він через існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову і недобросовісності дій з боку ОСОБА_2 звернувся до суду у відповідності до вимог ст.. 151, 152 ЦПК України з проханням про застосування заходів по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на все майно і грошові кошти ОСОБА_2, або наявність підстав для звільнення від доказування цих обставин.

Крім того, згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Як зазначено у п. 5.1 листа Міністерства юстиції України 13.05.2004 року №35-13/797, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, з'ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, дана позовна заява підлягає залишенню без руху також і з тієї підстави, що в ній не зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір заподіяної ОСОБА_2 моральної шкоди у сумі 10000 грн., а також заподіяної СТДВ «Гарантія» протиправними діями ОСОБА_2 шкоди у розмірі 5000 грн., не зазначені докази на підтвердження кожної обставини, зокрема посилання позивача на те, що в результаті пошкодження автомобіля та факту ДТП змінилося його нормальне життя, погіршився сон, він не може повноцінно відпочити та відновити сили, почав боятися транспортних засобів припаркованих на узбіччі, а також що він багато років збирав гроші на купівлю автомобіля, автомобіль не був раніше пошкодженим, не мав корозійних руйнувань, позивач не мав можливості його відремонтувати у звязку з браком коштів, при цьому стан автомобіля кожен день спричиняв йому душевний біль та нагадував про події ДТП, він ніс додаткові втрати в пошуках банківської установи СТО тощо, а крім того, стосовно п. 3 прохальної частини позову слід обґрунтовано зазначити щодо наявності причинного зв'язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, та якими доказами це підтверджується.

Крім того, в своєму позові позивач зазначає, що вважає за необхідне зобовязати ОСОБА_2 надати суду підтверджуючі документи, на якій правовій основі він володіє транспортним засобом, а відповідача СТДВ «Гарантія» надати суду його страхову справу, всі отримані ними звернення, повідомлення позивача та ОСОБА_2, та будь-які інші матеріали, що стосуються даного страхового випадку, однак з даною вимогою він повинен був звернутися у відповідності до вимог ч. 1 ст. 133, 134 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору.

Статтею 134 ЦПК України чітко передбачено, що у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити. До заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам цієї статті, застосовуються наслідки, встановлені статтею 121 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір (із змінами, внесеними згідно із Законом №590-VII від 19.09.2013 р.) при подачі до суду заяви про забезпечення доказів або позову сплачується 0,1 розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, позивачу в разі висунення вказаних вимог про забезпечення доказів необхідно звернутися з оформленою належним чином заявою, сплативши відповідно судовий збір згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір (із змінами, внесеними згідно із Законом №590-VII від 19.09.2013 р.).

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 та 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 57, 64, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків три дні з моменту отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Скляренко