АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач-Чобіток А.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі - Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и л а:

В січні 2015 року позивач пред»явила вказаний позов до відповідача та зазначала,що 30.05.2014 року вона надала відповідачу у борг 20 000 грн. із терміном повернення суми боргу до п»яти днів після отримання страхового відшкодування,про що відповідач надала їй розписку.

Незважаючи на те,що АТ «СК «АХА Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування на користь відповідача 28.07.2014 року,остання в обумовлений у розписці строк,тобто до 02.08.2014 року борг не повернула.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 20 000 грн., відсотки у розмірі облікової ставки НБУ за час користування позикою у розмірі 2 438,63 грн.,суму інфляційних втрат за час прострочення виконання боргового зобов»язання у розмірі 4204,96 грн. та три відсотки річних за весь час прострочення у розмірі 394,52 грн., а всього 27 038,11 грн..

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 липня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким відмовити в позові. Зазначає,що судом помилково встановлено факт передачі грошей позивачем відповідачу. Розписка, яку надав позивач на підставність своїх вимог, не містить даних про отримання відповідачем вказаної суми від позивача. Суд також не перевірив заяву відповідача щодо не надання вказаної розписки позивачу.

Вислухавши доповідь судді,пояснення осіб, що з»явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України, допускає пред»явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Встановлено, що на підтвердження укладення між сторонами договору позики ОСОБА_4 надала документ , який має назву «Розписка», датований 30.05.2014 року, відповідно до тексту якого ОСОБА_3 даною розпискою підтвердила заборгованість перед ОСОБА_4 в сумі 20 000 грн. 00 коп. та зобов»язалась відшкодувати вищевказану суму у строк п»яти днів після отримання страхового відшкодування від страховика ОСОБА_4.

При цьому ОСОБА_4 зазначала, що нею вказана сума грошей була передана ОСОБА_3 для особистих потреб останньої.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що сторони по справі досягли згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, а тому письмова розписка від 30.05.2015 року свідчить про його укладення згідно до вимог ст..1046 ЦК України і відповідачем не доведено факт виконання взятого на себе зобов»язання по поверненню позичених коштів .

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2014 року ОСОБА_4 визнана винною у вчиненні ДТП, яке сталось 23.03.2014 року за участю належного їй автомобіля Nissan X-Trail , р.н. НОМЕР_1 та автомобіля Hundai Tucson, р.н. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 за експлуатацію автомобіля Nissan X-Trail , р.н. НОМЕР_1 відповідно до Полісу №АС/9182136 від 13.02.2015 року була застрахована у АТ «СК «АХА Страхування» , умовами якого визначено ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну у розмірі 50 000 грн. 00 коп..

Як пояснили сторони у судовому засіданні, сума збитку завданого під час ДТП позивачем відповідачу, перевищувала ліміт страхового відшкодування, внаслідок чого останніми велися переговори щодо визначення суми відшкодування , до якої повинен був входити і моральний збиток, враховуючи, що пасажир автомобіля, належного ОСОБА_3, отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку № 196-1/14 експертного авто товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складений 22.04.2014 року на замовлення АТ «СК «АХА Страхування» вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hundai Tucson, р.н. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 в результаті його пошкодження в ДТП, що сталась 23.03.2014 року, складає 140709,33 грн., а ринкова вартість вказаного автомобіля складає 102915,54 грн..

АТ «СК «АХА Страхування» до прийняття рішення про виплату ОСОБА_3 страхового відшкодування як потерпілій особі , провели попередній розрахунок розміру страхового відшкодування , який склав 20 215,54 грн. ( 102 915,54 грн. - 82 700 грн.) , враховуючи, що ринкова вартість транспортного засобу Hundai Tucson, р.н. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 після ДТП становить 82 700 грн. .

Листом від 26.05.2014 року за № 4322/26ЦВ у відповідь на заяву ОСОБА_4 від 13.05.2014 року про надання дозволу на самостійне відшкодування збитків ОСОБА_3 внаслідок ДТП, АТ «СК «АХА Страхування» повідомило про те, що станом на 26.05.2014 року факт настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_4 за пошкодження автомобіля Hundai Tucson, р.н. НОМЕР_2, внаслідок ДТП від 23.03.2014 року, не встановлено, в зв»язку з чим відсутні підстави для визнання заявленого випадку страховим та відповідно виплати страхового відшкодування.

Вказаним листом АТ «СК «АХА Страхування» повідомило ОСОБА_4 про те, що компанія не може надати згоду на відшкодування останньою ОСОБА_3 збитків, внаслідок пошкодження її автомобіля, роз»яснивши, що у разі встановлення факту настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_4 , що буде підтверджено рішенням суду, компанія розгляне питання про надання згоди на відшкодування збитків ОСОБА_3.

Відповідно до розписки від 30.05.2014 року, в зазначений день ОСОБА_4, сплатила, а ОСОБА_3 отримала, 11 200 доларів США, в еквіваленті 134 400 грн. в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, яке мало місце 23.03.2014 року на перехресті вулиць Драйзера-Бальзака в м. Києві, в результаті чого було пошкоджено автомобіль марки Hundai Tucson, р.н. НОМЕР_2, який ОСОБА_4 не передається та залишається у власності ОСОБА_3.

Також, 30.05.2014 року відповідно до розписки від імені ОСОБА_3, остання підтвердила свою заборгованість перед ОСОБА_4 у сумі 20 000 грн., які вона зобов»язалась відшкодувати у строк п»яти днів після отримання страхового відшкодування від страховика ОСОБА_4 ( СК АХА).

Заявою від 31.05.2014 року , яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаріною О.В., ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який під час вчинення ДТП ОСОБА_4 керував автомобілем Hundai Tucson, р.н. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 підтвердили те, що отримали від ОСОБА_4 відшкодування, завдані внаслідок ДТП, що сталась 23.03.2014 року та будь-яких претензій матеріального, морального, майнового та іншого характеру до ОСОБА_4 не мають, в подальшому мати не будуть та до суду звертатись за відшкодуванням цієї шкоди не будуть.

На час сплати відшкодування відповідачу 30.05.2014 року вина ОСОБА_4 у вказаному ДТП судовим рішенням встановлена не була та питання щодо виплати суми страхового відшкодування ОСОБА_3 компанією АТ «СК «АХА Страхування» не приймалось.

На підставі постанови Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2014 року ОСОБА_4 визнана винною у вчиненні ДТП, яке сталось 23.03.2014 року за участю належного їй автомобіля Nissan X-Trail , р.н. НОМЕР_1 та автомобіля Hundai Tucson, р.н. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3.

Згідно з листом АТ «СК «АХА Страхування» від 15.12.2014 року за № 10857/12цв, 28.07.2014 року вказана компанія здійснила ОСОБА_3 виплату страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн. 00 коп..

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець ) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Верховний Суд України у Постанові від 18.09.202013 року за № 6-63цс/13 зазначає, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Аналізуючи зібрані у даній справі матеріали, а також надані сторонами пояснення щодо обставин виникнення розписки від 30.05.2014 року щодо зобов»язання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_4 20 000 грн. 00 коп. після отримання нею страхового відшкодування, колегія суддів вважає, що правовідносини сторін виникли не з договору позики, оскільки вказана сума ОСОБА_3 була отримана від ОСОБА_4 як страхове відшкодування , розмір якого попередньо був визначений АТ «СК «АХА Страхування».

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції факт отримання від ОСОБА_4 20 000 грн. 00 коп. 30.05.2014 року не заперечував.

Після того, як вина ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного ДТП 09.07.2014 року була встановлена постановою Деснянського районного суду м. Києва , 28.07.2014 року АТ «СК «АХА Страхування» виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування навіть у більшому розмірі ніж це передбачалось раніше.

Таким чином, отримавши 28.07.2014 року страхове відшкодування від АТ «СК «АХА Страхування» , не повернувши після цього на протязі п»яти днів ОСОБА_4 20 000 грн. 00 коп., які останньою були надані відповідачу в якості страхового відшкодування, ОСОБА_3 безпідставно утримує майно у вказаному розмірі, яке нею набуте 30.05.2014 року без достатньої правової підстави .

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, прийшовши до неправильного висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору позики, в зв»язку з чим ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зі змісту позову вбачається, що ОСОБА_4 звернулась до суду з позовними вимогами про стягнення боргу за договором позики в порядку ст.ст. 1046-1050 ЦК України та в ході розгляду справи свої вимоги та підстави позову не змінювала.

Враховуючи викладене, в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики слід відмовити.

При цьому, слід зазначити, що ОСОБА_4 не позбавлена права звернутись до суду з вимогою до відповідача на підставі ч. 1 ст. 1212, ч. 2 ст. 1214 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 304,307,309,313,314,316,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -