У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Барського районного суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 24 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 03 грудня 2014 року він позичив ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 6 300,00 доларів США, які вона зобов'язалась повернути до 03 лютого 2015 року, про що остання написала власноручно розписку.

Відповідач у встановлений договором строк всієї суми грошей не повернула, у зв'язку із чим позивач просив суд стягнути на його користь несплачену частину боргу за договором позики, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних, що складає 923,81 долари США.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 24 червня 2015 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 900 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 19 398 грн 50 коп. боргу, три проценти річних в розмірі 2,81 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 60 грн 57 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання за договором позики. При цьому, суди вірно виходили з того, що заперечення ОСОБА_2 не ґрунтуються на доказах, що зібрані по справі та нормах закону, оскільки, відповідач вказувала на те, що кошти за договором позики були передані у меншому розмірі, а відтак, вказаний договір є недійсним (ст. 1051 ЦК України), разом з тим, вимог про визнання зазначеного договору недійсним, остання не заявляла.

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій правильно встановили характер спірних правовідносин та дійшли вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2124/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук