АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/1319/15 Доповідач: Стародубець М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця «30» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця М.П.
Суддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.
при секретарі:Цулукіані І.О.,
з участю адвокатів:Мусулевського А.А.,
Дзиговського В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Мусулевського Андрія Андрійовича, діючого від імені ОСОБА_7, на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 27 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду з вказаним вище позовом, зазначаючи, що 13 липня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Reanault Duster, державний номер НОМЕР_1, під його керуванням, та автомобіля Kia Ceed, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_8, якого визнано винним у ДТП.

Внаслідок вказаної пригоди належний йому транспортний засіб отримав механічні пошкодження, загальна вартість відновлювального ремонту склала 78 600 грн.

З огляду на викладене та вказуючи, що ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», в якій була застрахована відповідальність винуватця в настанні ДТП, прийнято рішення про виплату йому страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн., просив суд стягнути з ОСОБА_8 матеріальну шкоду 28 600 грн., а також 485,64 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених у зв'язку із проведенням автотоварознавчого дослідження, та спричинену йому моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, завданих пошкодженням його майна, і як він оцінив у 5 000 грн.

Рішенням суду від 27 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 13 777,52 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 485,64 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених у зв'язку із проведенням автотоварознавчого дослідження.

В іншій часині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі Мусулевський Андрій Андрійович, діючий від імені ОСОБА_7, посилаючись на те, що місцевий суд неповно встановив обставини, які мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_8 на користь його довірителя 28 600 грн. матеріальної шкоди й 5 000 грн. моральної шкоди.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, і осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13 липня 2014 року на автошляху Гола Пристань - Залізний Порт сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Reanault Duster, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7, та автомобіля Kia Ceed, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_8

Вина останнього у ДТП встановлена постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 03 листопада 2014 року.

Внаслідок аварії належний позивачу автомобіль марки Reanault Duster отримав механічні пошкодження.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Вэ-253, складеному 28 липня 2014 року, вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу на час дослідження складає 78 622,54 грн., а вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля внаслідок його пошкодження у ДТП, - 63 777,52 грн.

Згідно акта приймання-передачі виконаних робіт і квитанції до прибуткового касового ордеру від 08 вересня 2014 року, ФОП ОСОБА_9 виконав відновлювальний ремонт автомобіля Reanault Duster, а позивач сплатив останньому вартість цього ремонту в розмірі 78 600 грн.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 19 лютого 2015 року стягнуто з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто», в якій станом на 13.07.2014 року була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8, на користь ОСОБА_7 50 000 грн. страхового відшкодування.

Правильно встановивши, що за таких обставин обов'язок сплатити різницю між розміром матеріальної шкоди, заподіяної позивачеві внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу у ДТП, і сумою стягнутого судом страхового відшкодування покладається саме на заподіювача шкоди, суд першої інстанції не звернув уваги на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За приписами ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Системний аналіз вищевказаних правових норм дає можливість дійти висновків про те, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Аналогічна правова позиція також викладена у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, а також у постанові Верхового Суду України від 04.06.2014 року (справа №6-49цс14).

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що, оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження повної вартості понесених ним витрат на проведення відновлювального ремонту належного йому автомобіля, які ОСОБА_8 у передбаченому законом порядку не спростовані при розгляді справи судом як першої, так і апеляційної інстанції, то позовні вимоги ОСОБА_7 про стягнення різниці між вартістю цього ремонту та сумою страхового відшкодування мають бути задоволенні у повному обсязі, у зв'язку з чим рішення місцевого суду в частині стягнення матеріальної шкоди слід змінити.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди і, вважає за необхідне скасувати рішення суду в цій частині з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_8 на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням належного останньому майна, в розмірі 2000 грн., що, на думку колегії судді, відповідає характеру правопорушення, формі та ступеню вини заподіювача шкоди, а також вимогам розумності і справедливості.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося, а тому за правилами ст.303 ЦПК України колегією суддів не переглядалося.

Сплачені позивачем та підтверджені ним документально судові витрати підлягають розподілу між сторонами за правилами ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.88, 303, 307-309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Мусулевського Андрія Андрійовича, діючого від імені ОСОБА_7, задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 27 березня 2015 року в частині відмови у стягненні моральної шкоди скасувати і ухвалити в цій частині нове, яким стягнути ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 2 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди

Це ж рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди та судового збору змінити.

Збільшити визначену судом суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, з 13 777,52 грн. до 28 600 грн..

Збільшити стягнутий судом з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 розмір судового збору з 243,60 грн. до 558,83 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: