Справа № 229/2877/14-ц
Провадження №2/229/11/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

при секретарі Костіній І.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про визнання недійсним збільшення відсоткової ставки за кредитним договором, зобов"язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що між ним та відповідачем укладений кредитний договір № SAMDN5387. За користування кредитними коштами він сплачує 30% річних з січня 2013року. Заборгованості за договором не має.

23 липня 2014року він отримав СМС повідомлення про збільшення відсоткової ставки з 30% на 34,8%.

Вважає, що такими діями відповідач порушив його права з 01 вересня 2014року, оскільки в односторонньому порядку збільшив відсотки за користування кредитними коштами.

Листом від 28 липня та 11 серпня 2014року він повідомив банк про свою незгоду зі збільшенням відсоткової ставки. Просить визнати незаконним з 01.09.2014року збільшення відповідачем відсоткової ставки за кредитним договором № SAMDN5387 з 30% до 34,8% річних; визнати недійсним пункт кредитного договору, згідно якому банк має право в односторонньому порядку збільшувати відсоткову ставку за користування кредитними коштами (а.с.1-2,21).

Під час розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимоги і додатково просив зобов"язати банк надати йому екземпляр письмового кредитного договору №SAMDN5387 від 16 листопада 2011року (а.с. 64), визнати правочин, який офоромлений кредитним договором №SAMDN5387 недійсним (а.с.125-126); зобо"язати банк здійснити перерахунок по відсотковій ставки (а.с.127), визнати недійсним п. 1.1.3.2.3.Умов та Правил надання банківських послуг.

19 січня 2015року позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить визнати недійсним збільшення відсоткової ставки за кредитним договором, визнати недійсним п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг , зобов"язати відповідача надати екземпляр письмового кредитного договору , здійснити перерахунок по відсотковій ставки, решту вимог залишає без розгляду. У зв"язку з цим ухвалою суду позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача про визнання правочину недійсним залишені без розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав останні уточненні вимоги . Пояснив, що в листопаді 2011року йому була видана кредитна картка "Універсальна " з кредитним лімітом 13200грн, з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами 36% на рік. З січня 2013року відсоткову ставку банком зменшено до 30% річних. З 01.09.2014року відсоткову ставку збільшено до 34% на рік. Вважає, що відповідач не мав права збільшувати відсоткову ставку за кредитним договором в односторонньому порядку, оскільки це суперечить вимогам Цивільного кодексу на Правилам банку. Тому п. 1.1.3.2.3 Умов і правил надання банком послуг, а також пункт договору підлягає визнанню недійсним. Оскільки під час оформлення кредитного договору в 2011році йому не було видано другий екземпляр кредитного договору, як то вимагає Закон України "Про захист прав споживачів", то відповідач винен йому видати другий екземпляр письмового кредитного договору №SAMDN5387 . Також на його думку в розрахунку відсотків за користування кредитним лімітом є арифметичні помилки, тому банк винен зробити перерахунок нарахованих сум. Просить його позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні не визнала позовні вимоги. Пояснила, що позивач звернувся до банку з заявою про приєднання до умов та правил банку. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, процентна ставка є змінюваною. Таким чином позивач надав згоду на встановлення змінюваної процентної ставки та подальшу її зміну.

Відповідно до п. 1.1.6.1. Умов та правил надання банківських послуг , зміни в Умови та правила вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку у випадках не забороненних діючим законодавством України.

Діючим законодавством передбачено, що розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Оскільки договором передбачена змінювана процентна ставка, то дії банку щодо її збільшення не суперечать законодавству. Банк своєчасно повідомив клієнта ОСОБА_1 про збільшення відсоткової ставки, надіславши йому СМС повідомлення. У разі незгоди з розміром, позивач винен був погасити заборгованість, про що зверталася увага клієнта в СМС повідомленні. Позивач не погасив заборгованість, продовжує користуватися кредитною лінією.

п. 1.1.3.2.3 Умов передбачено процедуру зміни відсоткової ставки, отже це не є односторонньою зміною умов договору.

Збільшення відсоткової ставки за кредитною карткою "Універсальна" з 01.09.2014року відбулося у зв"язку зі зміною ринкової ситуації в країні. По всім витратам, які були здійсненні клієнтом до 01.09.2014року відсотки нараховуються по старій ставці до повного погашення заборгованості по цим витратам.

Позивач погодився з тим, що заява про приєднання до Умов та Правил наданння банківських послуг в Приватбанку, разом з пам"яткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами , складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Позивач ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, зобов"язався виконувати вимоги цих Умов , а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку. Копію заяви про приєднання, та Умови і Правила надання банківських послуг позивачу передані під час розгляду справи. Тому надати якийсь інший письмовий кредитний договір , позивач не має можливості. Вважає, що відсотки за користування кредитом відповідачем нараховані відповідно до закону без помилок. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволеню.

Згідно ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору.

У відповідності до ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Судом встановлено, що 16.11.2011 року між ПАТ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладений договір про надання банківських послуг , згідно якому позивачу видано платіжну картку кредитка "Універсальна" з розміром кредитного ліміту в сумі 13200 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на залишок заборгованості.

Судом встановлено, що з 01.01.2013року банком було зменшено відсоткову ставку за користування кредитом з 36% на 30% на рік, з 01.09.2014року збільшено відсоткову ставку з 30% на 34,8%, що визнається сторонами і підтверджується роздруківкою банківського рахунку на ім"я позивача (а.с. 70-80).

Згідно п. 2.1.1.2.1. Умов і правил надання банківських послуг підписанням заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Датой укладання договору є дата отримання карти.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Клієнт дає свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням банку, і клієнт дає право Банку в любий момент змінювати (зменшувати, збільшувати або анулувати) кредитний ліміт. (а.с.113 зв.)

Зважаючи на те, що зміст кредитного договору, укладеного між сторонами, зафіксований в кількох документах, заява про приєднання до Умов та Правил підписана ОСОБА_1, відповідно до вимог ст. 207 ЦК України, вважається таким, що вчинений у письмовій формі.

Отримавши картку, відповідач користувався коштами. Факт здійснення операцій, а саме зняття кредитних коштів, погашення кредиту, зміна відсоткової ставки, підтверджується рухом коштів по особистому рахунку позивача (а.с. 70-93)

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадку зміни розміру надання кредита (кредитного ліміту), зобов"язаний не менше ніж за 7днів до введення змін проінформувати клієнта. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови (а.с.102 зв).

Відповідно до п. 2.1.1.5.4 При незгоді зі змінами Правил або Тарифів Банку, клієнт зобов"язаний звернутися до Банку для розірвання договору і погасити заборгованість, яка створилася перед банком, в тому числі і заборгованість , яка створилася протягом 30днів з моменту повернення карт. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово інформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання.

В заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг позивач зобов'язався регулярно знайомитися з їх змінами на сайті Приватбанку.

Судом встановлено, що відповідач повідомив позивача про збільшення відсоткової ставки з 01.09.2014року за користування кредитом 23 липня 2014року, що визнається позивачем, то б то в строки передбачені п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил.

Судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача для розірвання договору, а продовжує користуватися кредитною лінією до теперішнього часу. Також позивач письмово не інформував відповідча про незгоду зі списанням коштів по картрахунку.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 28 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5роз'яснив, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Суд вважає, що умовами договору, який укладено між позивачем та відповідачем, передбачено процедуру зміни відсоткової ставки, отже це не є односторонньою зміною умов договору.

Процедура зміни відсоткової ставки відповідачем дотримана, позивача повідомлено про зміну відсоткової ставки своєчасно (а.с.65-69), позивач не звернувся до відповідача з питання розірвання договору, що свідчить про правомірність дій відповідача щодо збільшення відсоткової ставки з 01.09.2014р, і відповідно про відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання незаконним збільшення відсоткової ставки з 01.09.2014р.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки відсутні підставі для такого визнання, передбачені ст.ст.203,215 ЦК України.

Вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача надати йому один екземпляр договору не підлягають задоволенню. Позивач вважає, що відповідачем порушені вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» , якою передбачено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Але суд не погоджується з такими доводами, оскільки між позивачем та відповідачем не укладався договір про надання споживчого кредиту. Споживчий кредит , згідно ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» , це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Між позивачем та відповідачем укладений договір про надання банківських послуг, що не є договором про надання споживчого кредиту.

Умови та Правила надання банківських послуг, які затверджені наказом банку від 06.03.2010р. № СП-2010-256, тарифи на обслуговування (а.с.95-120), представником відповідача передані позивачу під час розгляду справи. Про всі зміни в Умовах та Правилах надання банківських послуг, позивач зобов'язався знайомитися на сайті Приватбанку.

В судовому засіданні досліджено особистий рахунку позивача (а.с.70-93), де зазначено процентну ставку за користування коштами, нараховані відсотки, кількість днів, за які нараховані відсотки. Судом перевірено розрахунок відсотків з 01.09.2014року, суд прийшов до висновку, що відсотки нараховані відповідно до умов договору, арифметичних помилок не виявлено, тому суд вважає, що підстави для перерахування сум за користування кредитними коштами, відсутні.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а позивачем не було сплачено судовий збір при зверненні до суду, то відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача на користь державного бюджету м.Дружківки підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60грн.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,61,88,209,212-215,223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про визнання недійсним збільшення відсоткової ставки за кредитним договором, визнання недійсним п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг , зобов"язання надати екземпляр письмового кредитного договору , зобов"язання здійснити перерахунок по відсотковій ставки залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь державного бюджету м.Дружківки судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн 60коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Дружківський міський суд шляхом подання в 10денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т.Л.Панова

.