05 березня 2015 року Справа № 202/9364/14-ц
Рішення

Іменем України

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - - Шклярука Д.С.

при секретарі - - Петричкевич Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради, Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, третя особа - Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до Дніпропетровської міської ради, Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, у якій просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування таких позовних вимог ОСОБА_3 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_4 та після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли всі права та обов'язки ОСОБА_4, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме майнові права на майно, яке належало йому на праві власності: двокімнатну квартиру, житловою площею 27,5 кв.м., загальною площею 43,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і належала йому на підставі реєстраційного посвідчення, виданого 10 лютого 1997 року Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації».

17 липня 2013 року її батько ОСОБА_4 склав заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, за яким належну йому квартиру АДРЕСА_1 на випадок своєї смерті заповів їй, як своїй доньці.

У встановлений законом строк вона звернулася до державного нотаріуса Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті її батька ОСОБА_4. До заяви були додані необхідні для оформлення спадщини документи, крім оригіналу реєстраційного посвідчення на спадкову квартиру.

В той же час відповідно до записів у технічному паспорті складеному КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 15.09.1997 року, документом, що підтверджує право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, є реєстраційне посвідчення видане 10.02.1997 року КП ДМБТІ.

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори їй було відмовлено, про що винесено постанову, у зв'язку з відсутністю реєстраційного посвідчення на квартиру, та з огляду на це вона вимушена звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримала пред'явлену позовну заяву та посилаючись на викладені у ній обставини, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник Дніпропетровської міської ради проти задоволення позову заперечувала посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Представник Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про місце та час судового засідання, про причини неявки суд не сповістив, свого представника не направив, заперечень проти позову не надав.

Представник Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, нотаріальна контора повідомлялася належним чином про місце та час судового розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника Дніпропетровської міської ради, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 14 січня 2014 року.

Позивачка є рідною донькою ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3, долученим до матеріалів справи у копії.

07 серпня 2010 року між позивачкою та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданим Східним відділом управління РАГС адміністрації м. Бєлгород, Російської Федерації, та при реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на «ОСОБА_3».

ОСОБА_4 за життя належала на праві приватної власності двокімнатну квартира, житловою площею 27,5 кв.м., загальною площею 43,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Право власності за ОСОБА_4 було зареєстровано Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» на підставі довідки кооперативу «ЖБК № 226» від 20.11.1996 року.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, згідно з яким належно йому квартиру АДРЕСА_1, заповів своїх доньці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Заповіт було посвідчено державним нотаріусом Шостої ДДНК Черненко І.М., за реєстровим № 2-248.

ОСОБА_3 у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але постановою державного нотаріуса від 19.08.2014 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у неї, як спадкоємця за заповітом, були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Вартість квартири, відповідно до звіту про оцінку майна від 22.08.2014 року наданого оцінювачем ОСОБА_8 (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності ФДМУ № НОМЕР_2 дійсний до 17.10.2014 р.), складає 292000,00 грн.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є, зокрема, день смерті особи.

Згідно із ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1234 ЦК України встановлено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ч. ч. 1 і 3 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами визначеними у статтях 1251-1252 цього кодексу.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

В судовому засіданні, з досліджуваної спадкової справи встановлено, що позивач у визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк зверталася до нотаріальної контори в порядку ст. 1269 ЦК України із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак з-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно (оригіналів таких документів), у видачі свідоцтва про право на спадщину їй нотаріусом було відмовлено.

Вищевикладені обставини безспірно встановлені судом та підтверджуються поясненнями представника позивача, а також наданими суду письмовими доказами. Про те, що батькові позивача в цілому належала спірна квартира свідчать відомості надані у судове засідання Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР від 29.10.2014 року вих. № 12001, зокрема копія реєстраційного посвідчення.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 не встановлено, зокрема таких, що мають право на обов'язку частку у спадщині.

За встановлених в судовому засіданні обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61,88, 208, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук