Справа № 490/2906/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Подзігун Г.В.

при секретарі Голубашенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання Центрального Відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про примусове проникнення до житлового приміщення боржника, -

В С Т А Н О В И В :

Центральний ВДВС ММУЮ звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у нього на виконанні знаходиться виконавче провадження № 13657925 з примусового виконання виконавчого листа №490/2750/14-ц виданого Центральним районним судом м.Миколаєва від 28.04.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості за договором б/н від 16.01.2007 року в розмірі 14356,20 грн. та судового збору в розмірі 243,60 грн. У встановлений для добровільного виконання строк відповідач рішення суду не виконав. Державний виконавець здійснював неодноразові виходи за місцем проживання боржника, де боржник був відсутній про що державним виконавцем було складено відповідні акти.

Вивчивши доводи подання, дослідивши письмові докази, судом встановлене наступне.

У Центральному ВДВС ММУЮ на виконанні знаходиться виконавче провадження виконавче провадження № 13657925 з примусового виконання виконавчого листа №490/2750/14-ц виданого Центральним районним судом м.Миколаєва від 28.04.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості за договором б/н від 16.01.2007 року в розмірі 14356,20 грн. та судового збору в розмірі 243,60 грн.

Постановою державного виконавця Центрального ВДВС ММУЮ від 13.06.2014 року за вищевказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження.

Згідно постанови державного виконавця Центрального ВДВС ММУЮ від 13.06.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно та заборону здійснювати відчуження будь якого майна, що належить ОСОБА_1 у межах суми боргу.

Відповідно до відповіді державної податкової служби України від 15.06.2014 року боржник не отримує доходи та відсутні відкриті рахунки в банківських установах.

Згідно відповіді № від 15.06.2014 року Пенсійного фонду України відомості про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами відсутні.

Згідно запиту в САДР УДМС України в Миколаївській області від 09.07.2014 року боржник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно акту державного виконавця від 18.10.2014 року, державним виконавцем було здійснено вихід за місцем проживання боржника за яким встановлено, що боржник ОСОБА_1 за місцем проживання відсутній.

Як визначено Конституцією України і міжнародно-правовими актами ніхто немає права проникнення до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, крім випадків коли цього вимагають суспільні інтереси.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Відповідно до п. 10 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановления вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до частини 1 статті 376 Цивільного процесуального кодексу України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про їївідібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

В силу статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути противоправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Правом на недоторканість житла (ст. 30 Конституції України) є правом кожного на державну охорону його житла від незаконних вторгань з боку службових осіб.

Примусове проникнення до житла застосовується як крайній захід, коли державний виконавець здійснив всі необхідні дії щодо виявлення майна боржника.

В матеріалах, доданих до подання, відсутні докази того, що боржник що боржник ОСОБА_1, будучи за вказаною адресою, не відчиняє двері навмисно. Крім того, відсутні докази того, що в квартирі знаходиться майно боржника або кошти, які належать боржнику.

Суду не надано жодних належних відомостей щодо правомірності проведення державним виконавцем опису й арешту майна належного боржнику.

Крім того, акт державного виконавця від 18.10.2014 року. був складений без участі понятих та боржника.

При таких обставинах примусове проникнення до вказаного будинку може привести до порушення конституційних прав інших громадян на недоторканість їх житла або права володіння.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 376 ЦПК України, ст. ст. 11, 11-1 Закону України „Про виконавче провадження", суд дійшов висновку, що відсутні підстави для надання дозволу Центрального Відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, вимоги подання задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Г.В. Подзігун