У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мазур Л.М., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення коштів за договором поруки та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 20 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_6 (далі - ФОП ОСОБА_6.) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем укладено договір поруки, за яким поручитель (відповідач) поручається перед кредитором (позивачем) за виконання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 (далі - ФОП ОСОБА_9.) свого обов'язку за договором поставки від 12 березня 2012 року, укладеним між нею та позивачем.

Заборгованість ФОП ОСОБА_9 за договором поставки складає 5 149 799 грн.

Відповідач відповідає перед позивачем за невиконання зобов'язання з оплати за поставлений товар у розмірі 50 000 грн. Відповідач вказану суму грошових коштів позивачу не повернув, чим порушив умови договору поруки та вимоги чинного законодавства.

Не погоджуючись з позовом ФОП ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом до ФОП ОСОБА_6 про визнання недійсним договору поставки від 12 березня 2012 року, укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_9, та договору поруки від 12 березня 2012 року, укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посилаючись на те, що ФОП ОСОБА_9 не підписувала договір поставки від 12 березня 2012 року, що свідчить про відсутність волевиявлення сторони договору та недотримання вимог законодавства щодо обов'язкової письмової форми договору, що має наслідком визнання його недійсним.

У свою чергу недійсність договору поставки від 12 березня 2012 року спричиняє недійсність договору поруки від 12 березня 2012 року.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2014 року позов ФОП ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення коштів за договором поруки задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ФОП ОСОБА_6 50 000 грн за договором поруки. У задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_7 до ФОП ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів поставки та поруки відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ФОП ОСОБА_6 500 грн у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_8 звернулася до суду апеляційної інстанції зі скаргою на рішення місцевого суду, посилаючись на те, що ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її спадкоємцями є: ОСОБА_10 (мати) та ОСОБА_11 (дочка).

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 20 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилено, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що

'12 березня 2012 року між ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_9 укладено договір поставки.Згідно з п. 1.1 договору поставки постачальник (позивач) зобовязується передати у власність (поставляти) взуття у строки та на умовах, передбачених даним договором, а покупець <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843624/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>(ФОП ОСОБА_9 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843624/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>) зобов'язується в термін та на умовах, передбачених цим договором, прийняти такий товар та оплачувати його вартість.

12 березня 2012 року між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір поруки. Відповідно до п. 1 договору поруки поручитель (відповідач) поручається перед кредитором (позивачем) за виконання ФОП ОСОБА_9 свого обов'язку за договором поставки від 12 березня 2012 року, укладеним між кредитором і <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843623/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>боржником.

Задовольняючи первісні позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_7 заборгованості за договором поставки, суд першої інстанції виходив з того, що поручитель ОСОБА_7 відповідає перед ФОП ОСОБА_6 за невиконання зобов'язання з оплати за поставлений товар 50 000 грн, але вказані кошти в добровільному порядку не сплатив, чим порушив умови договору поруки та законодавства, яке регулює спірні правовідносини. З такими висновками погодився і суд апеляційної інстанції.

У частині вирішення позовних вимог про визнання недійсним договору поставки від 12 березня 2012 року, укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_9, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази не підписання ФОП ОСОБА_9 договору поставки від 12 березня 2012 року, оскільки на ньому міститься печатка ФОП ОСОБА_9 та її підпис.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_8 та залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив з того, що справу судом першої інстанції розглянуто в межах заявлених сторонами позовних вимог, згідно з поданими ними позовами та доказами, ОСОБА_8 не позбавлена права на звернення до суду з відповідним позовом у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 <nau://ukr/435-15|st215/> ЦК <nau://ukr/435-15/> України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 <nau://ukr/435-15|st203/> ЦК України.

Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину (п. п. 8, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_7 до ФОП ОСОБА_6 про визнання недійсним договору поставки, однією зі сторін якого є ФОП ОСОБА_9, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення у справі може ухвалюватися щодо сторін, а сторонами в цивільному процесі згідно зі ст. 30 ЦПК України є позивач та відповідач.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла, відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 24 червня 2014 року, виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., її спадкоємцями є: ОСОБА_11 (дочка) та ОСОБА_8 (мати) (а. с. 97-99).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги про визнання недійсним договору поставки, суд першої інстанції на порушення положень ст. ст. 10, 33, 213 ЦПК України не врахував, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони оспорюваного правочину (ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_9.), питання про залучення до участі у справі іншої сторони правочину, а у разі смерті - її правонаступників, не вирішив, у зв'язку із чим позбавив таких осіб прав, визначених процесуальним законом.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції та посилаючись на те, що ОСОБА_8 не позбавлена права звернутися до суду з позовом за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, не врахував, що спадкоємці сторони оспорюваного правочину як правонаступники повинні приймати участь у справі про визнання договору поставки недійсним у якості відповідачів, з урахуванням незалучення їх до участі у справі допущених судом першої інстанції помилок не виправив та безпідставно обмежився висновком про відсутність порушення прав спадкоємця померлої ОСОБА_9 - ОСОБА_8

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій допущено порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України), що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та призвело до неправильного вирішення справи в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 до ФОП ОСОБА_6 про визнання недійсним договору поставки, та оскільки позовні вимоги ФОП ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення коштів за договором поруки та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_7 до ФОП ОСОБА_6 про визнання недійсним договору поруки є взаємопов'язаними з вказаними вище позовними вимогами про визнання недійсним договору поставки (основного зобов'язання, забезпеченого порукою), оскаржувані рішення судів підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 20 березня 2015 року скасувати, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова Л.М. Мазур Г.І. Мостова М.І. Наумчук