Провадження № 2/263/360/2015
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Степанової С.В., при секретарі Соколової О.Б., у відсутність сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування та пені,
Ухвалою суду від 03.02.2015 року в судовому засіданні було визнано мирову угоду, укладену між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 щодо позовних вимог до останнього про стягнення моральної шкоди.
Позивач у судовому засіданні просив залишити позовні вимоги про стягнення моральної шкоди зПублічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» без розгляду. У подальшому просив розглянути справу у його відсутність, про що надав письмову заяву, в якій просив позовні вимоги до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодуванні та пені задовольнити у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Ухвалою суду від 03.02.2015 року за заявою позивача позовні вимоги доПублічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.
Представник відповідача в судові засідання, призначені на 21.01.2015 року та 03.02.2015 року, не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення, отримані останнім 09.01.2015 року та 26.01.2015 року відповідно.
Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляду, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, щозгідно постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.05.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.05.2014 року та останнього притягнуто до адміністративної відповідальності. (а.с.14).
Представник відповідача не надав суду доказів на підтвердження сплати страхового відшкодування, факт несплати вартості матеріального збитку у вигляді відновлювального ремонту транспортного засобу «KIA CERATO 1,6 5 MT ЗНГ» д/н НОМЕР_3, належного позивачу, сторонами не оспорюється,а тому відповідно до ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України не підлягає доказуванню.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 979 Цивільного Кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі - Закон) передбачено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно ст. 6 Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.
Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно статей 29, 22.1, 12.1, 32.7 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. При настанні страхового випадку страховки відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.
Згідно п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Згідно із ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Згідно п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. та витрати з надання правової допомоги у сумі
Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу згідно із наданою квитанцією адвоката, суд керується ст.84 ЦПК України, де зазначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (наприклад, огляд доказів за їх місцезнаходженням) та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані з надання правової допомоги у сумі 487 грн. 20 коп., що відповідає часу праці особи, яка надала позивачу правову допомогу за договором від 13.12.2014 року та підтверджується квитанцією та актом виконаних робіт.
На підставіст. ст. 22, 979, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58-61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення страхового відшкодування та пені задовольнити частково.
В частині стягнення пені в сумі 08 коп. відмовити.
На рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя С.В. Степанова