Справа № 164/637/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2015 року Маневицький районний суд Волинської області
в складі: головуючого - судді Невара О.В.,
при секретарі Матвійчук Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зобовязання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зобовязання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтувала тим, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. Лісна, 8 в с. Боровичі Маневицького району Волинської області, належать їй на праві приватної власності. У вказаному будинку зареєстровані колишня дружина її сина ОСОБА_2 та невістка позивача - відповідач ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак за цією адресою вже більше року не проживають. В добровільному порядку ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із будинку, що належить позивачу, не виписалися і не збираються цього робити. Факт непроживання відповідачів в будинку, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, понад один рік без поважних причин підтверджується актами, що складались комісією за участю сільського голови ОСОБА_7, секретаря Боровичівської сільської ради ОСОБА_8, депутата цієї сільської ради ОСОБА_9, сусідів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Відповідачі фактично постійно проживають без реєстрації по вул. Незалежності, 57 в с. Боровичі Маневицького району. Вважає, що ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 втратили право користування житловим будинком по вул. Лісна, 8 в с. Боровичі Маневицького району в звязку з відсутністю в ньому без поважних причин понад один рік і повинні бути виписані з даного помешкання. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд визнати ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим будинком по вул. Лісна, 8 в с. Боровичі Маневицького району Волинської області, а також зняти їх з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, будучи у встановленому законом порядку завчасно повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 на виклик в судове засідання не зявилася і не повідомила суд про причини неявки, хоча у встановленому законом порядку завчасно повідомлялася судом про час та місце слухання справи, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення судової повістки.
Враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.
Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. Лісна, 8 в с. Боровичі Маневицького району Волинської області, належать ОСОБА_1 на праві приватної власності. У вказаному будинку зареєстровані колишня дружина її сина ОСОБА_2 та невістка позивача - відповідач ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, однак за цією адресою вже більше року з червня 2012 року не проживають. Будь-які їх речі в даному будинку відсутні. В добровільному порядку ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із будинку, що належить позивачу, не виписалися і не збираються цього робити. Факт непроживання відповідачів в будинку, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, понад один рік без поважних причин підтверджується актами, що складались комісією за участю сільського голови ОСОБА_7, секретаря Боровичівської сільської ради ОСОБА_8, депутата цієї сільської ради ОСОБА_9, сусідів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Відповідачі фактично постійно проживають без реєстрації по вул. Незалежності, 57 в с. Боровичі Маневицького району. Малолітній ОСОБА_6 з моменту народження постійно проживає без реєстрації по вул. Незалежності, 57 в с. Боровичі Маневицького району, в будинку по вул. Лісна, 8 в с. Боровичі Маневицького району, що належить позивачу, зареєстрованим не був. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом будинкової книги для прописки громадян, що проживають ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТА № 056823 від 13.12.2014 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕЕО № 442665 від 13.12.2014 року, актів обстеження місця проживання від 30.01.2014 року, 11.02.2014 року, 18.03.2014 року, 16.07.2014 року, 28.11.2014 року, 1.12.2014 року та 27.04.2015 року, довідок Боровичівської сільської ради Маневицького району № 609 від 24.04.2015 року та № 615 від 28.04.2015 року.
Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що оскільки ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні в будинку по вул. Лісна, 8 в с. Боровичі Маневицького району, що належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, з червня 2012 року, тобто більше одного року, без поважних причин, вони втратили право користування вказаним житловим будинком, а тому позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим будинком по вул. Лісна, 8 в с. Боровичі Маневицького району Волинської області, підлягають до повного задоволення.
Вирішуючи позовні вимоги в частині зняття ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з реєстрації місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1, 3 ч. 1, ч. 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачем суду не подано будь-яких доказів у підтвердження того, що Маневицьким районним сектором управління Державної міграційної служби України у Волинській області порушуються, не визнаються чи оспорюються її права, свободи чи інтереси. Відсутні докази у підтвердження вказаних обставин і в матеріалах, що додаються до позовної заяви.
Відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює право-відносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації компетентним органом, тобто питання щодо зняття з реєстрації вирішується в порядку виконання даного судового рішення, вимога про зняття з реєстрації місця проживання чи зобовязання зняти з реєстрації може бути заявлена у випадку відмови уповноваженого органу вчинити такі дії, в задоволенні позовних вимог про зняття ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з реєстрації місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 слід відмовити.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 243 гривень 60 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 29, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 150, 156, 163, 167 ЖК України, Законом України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні від 11.12.2003 року, суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, жителів с. Боровичі, вул. Незалежності, б. 57 Маневицького району Волинської області, такими, що втратили право користування житловим будинком по вул. Лісна, 8 в с. Боровичі Маневицького району Волинської області, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривень 60 копійок судового збору.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте Маневицьким районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя районного суду О.В. Невар