Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/241/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бугайченко Т. А.
Доповідач Белінська І. М.
УХВАЛА

Іменем України

29.01.2015року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Кривохижі В.І.,

Чельник О.І.,

при секретареві - Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» ( далі - ДП «Схід ГЗК), в особі Смолінської шахти, на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 вересня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ДП «Схід ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров?я,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до Маловисківського районного суду Кіровоградської області з позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням.

Зазначав, що з жовтня 1991 року по лютий 2014 року працював підземним гірничим робітником та машиністом електровозу на Смолінській шахті ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» в умовах впливу шкідливих факторів та отримав професійне захворювання. 16 вересня 2014 року висновком бюро Кіровоградської обласної МСЕК вперше встановлено 60% втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання та третю групу інвалідності.

Просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, в сумі 30000 грн.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2014 року позов задоволено частково: стягнуто з підприємства на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров»я, 20000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального справи, і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на відсутність вини відповідача в ушкодженні здоров'я, недоведеність факту заподіяння моральної шкоди та недотримання судом вимог розумності та справедливості при визначенні розміру моральної шкоди. Також вказує на те, що судом неправильно визначено розмір судового збору (при частковому задоволенні позову стягнуто в дохід держави з відповідача судові витрати у повному обсязі).

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч.1 ст.308 ЦПК України).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів на Смолінській шахті Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ( форма П-4) від 9.09.2014 року встановлено, що професійне захворювання у позивача виникло внаслідок тривалого терміну праці під впливом шкідливих виробничих факторів, обумовлених технологічним процесом на Смоленській шахті ДП «Схід ГЗК», встановлено причини його виникнення та запропоновано з метою ліквідації і запобігання виникненню професійних захворювань відповідним посадовим особам виконати перелік організаційних, технічних та санітарно-гігієнічних заходів. Комісія дійшла висновку про те, що зі сторони роботодавця мав місце недостатній контроль за використанням працівниками засобів індивідуального захисту на протязі зміни, за використанням працівниками дільниці засобів малої механізації при виконанні робіт по переміщенню вантажів, за забезпеченням працівників дільниці засобами індивідуального захисту.

Висновком МСЕК від 16 вересня 2014 року позивачу вперше встановлено 60 % втрати професійної працездатності в зв'язку з професійним захворюванням та третю групу інвалідності на строк до 1 жовтня 2015 року (а.с.19).

Обов'язок по забезпеченню безпечних та нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця (ч.2 ст.153 КЗпП України).

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ч.1 ст.237-1 КЗпП України).

В п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Суд дійшов правильного висновку, що позивач був звільнений з роботи внаслідок отриманих професійних захворювань та на даний час йому протипоказана важка праця, таким чином позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в перенесенні ним моральних страждань у зв'язку з ушкодженням здоров'я та порушенні нормальних життєвих зв'язків через погіршення стану здоров'я.

Крім того, особа звільняється від відшкодування заподіяної шкоди, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідачем не надано доказів щодо відсутності його вини в заподіянні позивачеві моральної шкоди.

Розмір моральної шкоди судом визначено з урахуванням значного погіршення можливості працювати в подальшому, характеру порушення прав позивача, глибини і тривалості його моральних страждань, погіршення стану здоров»я, тяжкості та істотності вимушених змін у його житті після ушкодження здоров»я в результаті професійного захворювання, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного визначення судом суми судового збору не відповідають матеріалам справи, оскільки відповідно до п.1. ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті ставка судового збору у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь держави 243,60 грн, що є мінімальною ставкою судового збору для суду першої інстанції.

Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст. 303, 304,307, ч.1 ст.308, 313-314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити, а рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: