РІШЕННЯ Іменем України
м. Балаклія 29 квітня 2015 року Справа №610/486/15-ц 2/610/267/2015

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Купіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Денисової В.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок затоплення квартири, -

установив:

11 лютого 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду у сумі 7400 грн. та моральну шкоду у сумі 5000 грн., а також судові витрати у сумі 743,60 грн., з них 243,60 грн. судовий збір та 500 грн. за залучення експерта. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.01.2011 р. позивач є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка розташована на четвертому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку. Поверхом вище, у квартирі АДРЕСА_2 проживає відповідач ОСОБА_2 В кінці грудня 2012 року в нічний час з вини відповідача була затоплена квартира позивача, позивач одразу звернувся до диспетчера, який направив слюсаря для усунення аварії, але відповідач двері не відкрив, тоді слюсар перекрив стояк холодної води у будинку. Потім йому відповідач відкрив двері та стало видно, що у ванну набралась вода і бігла через край ванни. Як пояснив відповідач, він відкрив кран і заснув. З цього приводу черговим слюсарем була написана доповідна записка на ім`я начальника дільниці № 2 Корбань В.В. Всі ці обставини були викладені також в акті № 3 від 15 .01.2013 р. членами комісії управління житлово-комунального господарства Балаклійської міської ради. На початку січня 2015 р. відповідач знову затопив квартиру позивача, позивач також викликав комісію з управління ЖКГ Балаклійської міської ради, які оглядали квартиру та дійшли до висновку про винуватість відповідача у затопленні квартири, також був складений акт № 1 від 09.01.2015 р. Внаслідок затоплення квартири було виявлене велике пошкодження затікання водою кутів стін у кімнаті площею 14,9 кв.м. На стелі кімнати руді плями. У кутах руді плями від води, майже на всіх стінах відійшли шпалери від стін. На стелі також відійшли шпалери, лінолеум поздувався та полопався на підлозі кімнати площею 6,3 кв.м, також вода стікала зі стелі по кутам кімнати. Виявлено велике затікання стін та стелі коридору, площею 4,9 кв.м, на стелі коридору стелеві плитки відійшли, у кутах руді плями. Виявлено затікання однієї стіни вбиральні, загальною площею 0,8 кв.м. шпалери відійшли. Таким чином, вартість збитків завданих відповідачем складає 7400 грн. Крім матеріальної шкоди, позивачу завдано моральної шкоди, яку він оцінив у 5000 грн., яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав та продовжує зазнавати у зв'язку зі знищенням і пошкодженням його майна. Позивач втратив спокій, діями відповідача був порушений нормальний життєвий уклад, позивач не міг тривалий час користуватися квартирою. На протязі тривалого часу був змушений витрачати час на звернення в різні інстанції для оформлення відповідних документів (Балаклійська міська рада та оцінщик), на теперішній час позивачу потрібно робити ремонт квартири, але коштів у нього немає. Добровільно відшкодувати завдану шкоду відповідач відмовляється.

30.03.2015 року відповідачем надано до суду заперечення на вказану позовну заяву, в яких він вказав, що дійсно 08 січня 2015 року стався прорив на радіаторі системи теплопостачання в кімнаті його квартири, внаслідок чого сталось затоплення квартири позивача. Відповідно до акту № 1 про залиття, авраію, що трапилась на системі централізованого опалення, холодного водопостачання та водовідведення від 09.01.2015 р. комісійно було оглянуто житлові квартири і визначено, що прорив дійсно стався на радіаторі системи теплопостачання у квартирі відповідача, внаслідок чого сталось затоплення квартири АДРЕСА_1. З посиланням на Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630 комісія дійшла висновку, що саме власник, а не відповідне підприємство, яке забезпечує теплопостачання, повинен підтримувати радіатори в належному стані. При цьому відповідач сам повинен вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок. Комісією не враховано, що ті ж Правила, або інший нормативно-правовий акт не містить посилань на те, що споживач відповідає за радіатори опалення, встановлені компетентним підприємством у його квартирі. Положення ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» містить дещо інше визначення терміну «точка розподілу», ніж вказано в акті комісії, а саме точка розподілу - місце передачі послуги від однієї особи до іншої, об лаштоване засобами обліку та регулювання. Квартира відповідача не обладнана ні засобами обліку, ні регулювання, на радіаторах батарей вони також відсутні, тобто радіатори і виступають тими точками розподілу, а отже і обслуговуються саме відповідними службами ЖКГ. Будинок обслуговують КБ БРР «Балаклійські теплові мережі», як спеціалізоване підприємство з теплопостачання та КП БРР «Балаклійський Житлокомунсервіс», як спеціалізоване підприємство в області житлово-комунальних послуг. Саме неналежне утримання внутрішньобудинкових мереж у належному стані, та не здійснення їх технічного обслуговування та ремонту спричинило затопленні квартир відповідача та позивача. Квартира відповідача також постраждала від залиття, хоча в акті цього не відображено, що свідчить про те, що акт складений з метою перевести вину служб ЖКГ на відповідача. Що стосується посилання на те, що відповідач повинен слідкувати за станом радіаторів, відповідач вказує, що дійсно проживаючи у квартирі він зацікавлений у її належному стані, але ж він не має відповідних знань та навиків щодо виявлення несправності труб чи то іншого тепло обладнання. Крім того, видимих ознак пошкодження радіатора він не спостерігав. Все це сталось через те, що з самої дати здачі будинку в експлуатацію труби не мінялись, тобто проявляться «втомленість» металу. Щодо акту № 1 від 09.01.2015 р., відповідач вважає, що він був складений однобічно, без вказання всіх обставин справи, без обстеження його квартири в повній мірі. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення трактуються без дійсного відображення відповідних норм в самих правилах. Комісією не надано підтверджень своїх повноважень на проведення такої перевірки та не підтверджено відповідних знань про надання висновків. Відсутня дата затвердження акту, акт затверджено заступником начальника КП БРР «Балаклійський житлокомунсервіс» без надання відповідних повноважень. Позивачем також не надано підтвердження витрат експерта, експертиза проведена шляхом звичайного умноження певних цін, без дійсних обставин справи. Також суму розраховано як 7354,20 грн., а округлено до 7400 грн., що також є неправомірним. У зв'язку з тим, що між завданою матеріальною шкодою та діями або бездіяльністю відповідача відсутній причинний зв'язок та відсутня його вина у завданих збитках, то вони не підлягають стягненню з відповідача. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню е підлягають, оскільки не надано доказів на підтвердження моральних страждань позивача. На підставі викладеного, на думку відповідача позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки факти вчинення затоплення з його вини належними доказами не доведені, в акті відсутні дійсні причини затоплення, що не може вказувати на наявність і ступінь його вини, як власника квартири АДРЕСА_2 в наслідках затоплення квартири позивача.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити посилаючись на обставини покладені в позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення з огляду на обставини викладені в запереченням проти позову.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.4 ст.59 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, типова форма якого міститься у додатку № 4 до зазначених Правил. Відповідно до типового акту та роз'яснень Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття в акті залиття квартири повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвище, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Суду були надані наступні докази: акт № 3 від 15 січня 2013 року «о залитии, аварии, что случилась на системе центрального отопления, горячего водоснабжения (или холодного водоснабжения)»; доповідна чергового слюсаря ОСОБА_5 від 16.01.2013 р.; акт № 1 від 09 січня 2015 року «про залиттяЮ аварію, що трапилась на системі центрального опалення, холодного водопостачання та водовідведення»; звіт про оцінку майна від 30.01.2015 р.; Акт № 79 від 26 листопада 2012 року «о залитии, аварии, что случилась на системе центрального отопления, горячего водоснабжения (или холодного водоснабжения)»; лист КП БРР «Балаклійський житлокомунсервіс» від 15.04.2015 р. № 345; акт жильців будинку АДРЕСА_1 про залиття їх квартир.

Інші докази суду на надавались. Суд у відповідності до положень ст..10 ЦПК, сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, додатково роз'яснив сторонам належне їм право звернутись до суду з клопотанням про призначення експертизи для встановлення експертним шляхом вартість завданих збитків, однак сторони з таким клопотанням вирішили до суду не звертатись.

За таких обставин, суд розглядає справу на підставі наданих доказів.

Дослідженням акта № 79 від 26.11.2012 р. (а.с.66), виданого КП БРР «Балаклійський Житлокомунсервіс», встановлено що він датований 26.11.2012р., а затверджений 06.12.2012р. Із тексту акта вбачається, що в квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 була зафіксована течія в коридорі та ванній кімнаті. Причину течії встановити не вдалось оскільки жителі кв. АДРЕСА_2 відмовились впустити комісію. Таким чином у тексті акта не вказано, де саме у квартирах виявлено пошкодження та які саме пошкодження, їх характер, розмір тощо, а також з якої причини вони виникли. Також в акті не вказано навіть коли саме відбулось залиття. Вказаний акт власником квартири АДРЕСА_2 не підписаний і з тексту акта вбачається, що він у складанні вказаного акта участі не брав.

Таким чином цей акт не містить інформації на підтвердження ні причин затоплення, ні щодо характеру пошкодження майна, ані розміру пошкодження.

Дослідженням акта № 3 від 15.01.2013 р. (а.с.10), виданого КП БРР «Балаклійський Житлокомунсервіс», встановлено що він датований 15 січня 2013 року, однак дата його затвердження відсутня. У тексті акта не вказано, де саме у квартирах виявлено пошкодження та які саме пошкодження, їх характер, розмір тощо, а також з якої причини вони виникли. Також в акті не вказано навіть коли саме відбулось залиття. Однак в акті є посилання на доповідну слюсаря, який «з'ясував, що протікання виникло з халатності жильця квартири АДРЕСА_2». Вказаний акт власником квартири АДРЕСА_2 не підписаний і з тексту акта вбачається, що він у складанні вказаного акта участі не брав.

Дослідженням доповідної записки слюсаря (а.с.11), яка надана суду, на яку є посилання в акті №3 від 15.01.2013р., вбачається, що вказана доповідна записка датована 16.01.2013р. тобто наступним днем після складання акта №3 від 15.01.2013р. (хоча сам цей акт, як випливає з його змісту, був нібито складений саме на підставі вказаної доповідної записки).

Внаслідок вказаної невідповідності щодо складання даних документів, а саме щодо дати їх складання, яка має істотне значення, суд позбавлений можливості вважати вказані документи достовірними доказами.

Крім того, у доповідній записці йдеться про подію 24.11.2012р., коли як зазначено в записці жильці квартири АДРЕСА_1 достукались у квартиру АДРЕСА_2 та виявили, що в ванну набралася воді і бігла через край ванни, а господар заснув.

У той же час представник позивача пояснювала суду, що це сам слюсар 24.11.2012р., зайшовши у квартиру АДРЕСА_2 виявив, що вода бігла через край ванни.

Відповідач у судовому засіданні взагалі заперечував, що 24.11.2012р. до нього додому заходили слюсар, або представник позивача.

Щодо подій 13.01.2013р. у доповідній записці відсутні дані про причини і наслідки затоплення.

За таких обставин вбачається наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності вказаних двох документів.

Дослідженням акта № 1 від 09.01.2015 р. (а.с.12), виданого КП БРР «Балаклійський Житлокомунсервіс», встановлено, що він датований 09 січня 2015 року, однак дата його затвердження відсутня. У тексті акта вказано, що «мешканці квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 … склали даний акт про те, що надійшла заява на АДС від мешканця житлової квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та АДРЕСА_2 ОСОБА_2, однак підпис власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2, який є відповідачем у справі - в акті відсутній.

У акті вказано, що комісією було оглянуто житлові квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та було визначено, що прорив стався на радіаторі системи теплопостачання в кімнаті квартири АДРЕСА_2, внаслідок чого сталось затоплення квартири АДРЕСА_1.

Однак відповідач заперечує, що насправді таке обстеження проводилось і комісія приходила до нього додому в квартиру АДРЕСА_2.

У тексті акта на зазначено, коли саме відбулось залиття, які саме пошкодження майна в квартирі АДРЕСА_1 відбулися внаслідок залиття. В акті є лише вказівка, що в квартирі АДРЕСА_1 на стелі в кімнаті видні мокрі патьоки, залито вікно, яке вкрите кригою.

З огляду на наявність вказаних недоліків акта, його достовірність також є сумнівною.

Лист КП БРР «Балаклійський житлокомунсервіс» від 15.04.2015р. на адресу ОСОБА_1 містить роз'яснення певних положень законодавства, однак не містить у собі інформацію, яка мала б значення для справи щодо характеру, розміру, причин пошкодження майна.

Дослідженням звіту про оцінку майна від 30.01.2015 р., матеріальний збиток від заливу однокімнатної квартири, а саме кімнати, коридору та вбиральні складає 7400 грн.

Однак у вказаному звіті у розділі 4 «опис об'єкта оцінки» (а.с.28 та а.с.30) є посилання на акт обстеження б/н б/д, на підставі якого нібито комісією встановлено, що на момент обстеження однокімнатної квартири (загальною площею 31,8 кв.м) виявлено велике затікання водою кутів стін у кімнаті, площею 14,9 кв.м, на стелі кімнати руді плями. У кутах руді плями від води. Майже на всіх стінах відійшли шпалери від стін. На стелі також відійшли шпалери, лінолеум поздувався та полопався на підлозі кімнати, площею 6,3 кв.м, також вода стікала зі стелі по кутах кімнати. Виявлено велике затікання стін та стелі коридору площею 4,9 кв.м, на стелі коридору потолочні плитки відійшли, у кутах руді плями, виявлено затікання однієї стіни вбиральні, загальною площею 0,8 кв.м, шпалери відійшли.

Однак суду вказаний акт обстеження б/н б/д на підставі якого було здійснено оцінку наданий не був.

Дослідженням оригіналу звіту про оцінку в судовому засіданні встановлено, що вказаний акт вказаний акт обстеження в матеріалах звіту про оцінку також відсутній.

На інші акти досліджень, зокрема ті, які надані суду, в звіті про оцінку посилання відсутні.

За таких обставин неможливо зробити однозначний висновок про достовірність оціночного дослідження, оскільки воно зроблено на підставі акта б/н б/д, існування якого наразі не доведено, суду він не наданий і в матеріалах звіту про оцінку відсутній.

При цьому суд враховує, що суб'єкт оціночної діяльності не є судовим експертом, а сама оцінка проведена за замовленням позивача.

При цьому клопотати перед судом про проведення відповідної судової експертизи сторони відмовились.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст..22 ЦК, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992р. № 6 із змінами, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були правомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Виходячи з вищевикладеного, на підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, про доведеність того факту, що квартира позивача була залита водою.

Однак із наданих до суду документів неможливо достовірно встановити такі істотні обставини, як точна дата залиття, дійсні причини залиття, характер і розміри пошкоджень квартири (майна позивача) внаслідок залиття, дійсний реальний розмір матеріальних збитків станом на дату розгляду судом справи, наявність вини відповідача та причинний зв'язок між діями відповідача і завданими збитками.

З огляду на недоведеність вказаних істотних обставин, суд позбавлений законної можливості задовольнити позов в частині стягнення матеріальних збитків, а відтак у задоволенні цієї частини позову слід відмовити.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то відповідно до приписів ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно зі ст..23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику у справах про стягнення моральної шкоди", передбачено що, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У позові позивач вказує, що він втратив спокій, діями відповідача був порушений нормальний життєвий уклад. Він не міг тривалий час користуватися квартирою. На протязі тривалого часу він був змушений відмовитися від звичного образу життя та витрачати час на звернення в різні інстанції для оформлення відповідних документів (Балаклійську міську раду, оцінщика і т.д.). На теперішній час йому потрібно робити ремонт у квартирі у зв'язку з її пошкодженням, але коштів у нього таких не має, він повинен ходити до людей та просити надати йому кошти на ремонт у борг, з цього також, на його думку складається моральна шкода.

Однак із пояснень представника позивача вбачається, що насправді позивач у вказаній квартирі не проживає більше трьох років, а приїжджає лише епізодично, і насправді всіма питаннями щодо цієї квартири займається представник позивача, а не позивач особисто. І на сьогоднішній день, як вказала представник позивача, вона в квартирі вже поклеїла шпалери.

Таким чином зазначені в позові обставини як підстава для стягнення моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідних доказів для підтвердження дійсної наявності моральної шкоди та її розміру суду не надано.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню у зв'язку з недоведеністю.

Відтак у позові слід відмовити повністю.

Що стосується вимог відносно відшкодування судових витрат, то в силу приписів ст. 88 ЦПК України оскільки у задоволені позову відмовлено, то судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 88, 212 215 ЦПК України, стст.22,23, 1166, 1167 ЦК України суд, -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 30 квітня 2015 року.

Суддя В. В. Купін