СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми упущеної вигоди, стягнення матеріальної та моральної шкод, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 15.12.2014 позов залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в ньому недоліків, а саме приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.119 ЦПК України.

Так, судом була акцентована увага на тому, що позивач всупереч імперативним вимогам п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України при викладі обставин, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги не зазначає доказів, що їх підтверджують або не наводить підстав для звільнення від їх доказування. Зокрема, не зазначено доказів на підтвердження того, що через тривале лікування та поганий стан здоров`я вона втратила можливість продовжувати працювати в ДП «Мілкіленд-Україна», що на момент нанесення тілесних ушкоджень відповідачем вона там працювала, що керівництво підприємства готувало документи на її офіційне постійне оформлення на конкретну посаду, що підприємство дійсно мало наміри укладати трудовий договір із позивачем із оплатою її праці в 6000 грн. на місяць, а також те, що саме внаслідок злочинних дій відповідача позивач не може працевлаштуватися вже понад 15 місяців. В даному випадку позивач намагається обґрунтувати без зазначення доказів вимогу про стягнення з відповідача упущеної вигоди, тобто доходів, які вона мала б отримати, якби не протиправні дії відповідача. Так, щодо стягнення з відповідача суми матеріальної і моральної шкоди, то суд акцентував увагу позивача на змісті мотивувальної і резолютивної частини вироку Ірпінського міського суду Київської області від 29 квітня 2014 року, в яких проаналізовано та задоволено вимоги позивача в частині стягнення з відповідача певної суми матеріальної та моральної шкоди, завданої злочинними діями відповідача по відношенню до нею. На даний час мова про подвійне стягнення з однієї і тої самою людини йти не може.

Також суд звертав увагу позивача на те, що відповідно до п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України слід зазначити докази на підтвердження того, де, в яких лікарнях, скільки разів із зазначеннями конкретних періодів часу позивач проходила і які саме обстеження, операції (після вищезазначеного вироку суду), в чому полягала реабілітація і конкретні призначення лікарів. Згідно п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України позивачу належить викласти обставини, надати розрахунок, з якого вона виходила заявляючи про те, що витрати на її лікування склали 6308,19 грн. Також. Позивач всупереч п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України не зазначає ціну позову щодо вимог майнового характеру, яка згідно статті 80 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується.

12.01.2015 як вбачається із зворотного повідомлення позивач отримав ухвалу суду, проте до даного часу недоліки не усунув.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.119-121 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми упущеної вигоди, стягнення матеріальної та моральної шкод - визнати неподаним та повернути позивачу.

Після вступу ухвали в законну силу, повернути позивачу копії доданих до позовної заяви документів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.С. Кицюк