Справа № 637/228/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року суддя Чугуївського міського суду Харківської області Карімов І.В розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду Харківської області і Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

До Чугуївського міського суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду Харківської області та Державної казначейської служби України з приводу відшкодування моральної шкоди у звязку, на його думку, з неправомірними діями суду, судді та працівників суду, стягнення з відповідача на його користь 350000 гривень у відшкодування шкоди, викликаної цими неправомірними діями, без визначення підсудності в порядку ст.ст.107,108 ЦПК України.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України 13 червня 2007 року №8 Про незалежність судової влади, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №6 Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Зазначені роз'яснення є відтворенням положень статей 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть бути оскаржені у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи визнання права на отримання від суду (судді) обґрунтованої відповіді на звернення; на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності суддів; на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю судів (суддів) при здійсненні ними своїх повноважень, гарантованих Конституцією України) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Таким чином, оскарження дій суду (судді), що пов'язані з ухваленням рішення у справі або постановленням ухвали можливе лише в порядку, визначеному процесуальним законом. Оскарження таких дій шляхом подання скарги чи позовної заяви до іншого суду першої інстанції є неприпустимим, оскільки суперечить принципу незалежності суддів та недопущення впливу на них, закріпленого ст.126 Конституції України.

Крім того, ч.5 ст.1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній чи юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Тому, суд або суддя як особа, що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі, за винятком вищезазначених обставин та випадків, коли суддя виступає в якості будь-якої особи по справах, що не пов'язані із здійснення ним правосуддя.

Таким чином, позивач звернувся до суду з вимогами, які не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду Харківської області і Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди заподіяної неправомірними діями суду (судді).

Ухвала може бути оскаржена через Чугуївський міський суд до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: І.В.Карімовпідпис