Справа № 301/730/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2015 р. м. Іршава

Суддя Іршавського районного суду Закарпатської області Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши на попередньому відкритому судовому засіданні в залі суду м.Іршава клопотання про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення меж земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ОСОБА_4 заявила клопотання про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення меж земельної ділянки, посилаючись на не правильні способи захисту прав на земельні ділянки, передбачені ст.152 ЗК України, які були обрані позивачкою при зверненні до суду з даним позовом, оскільки чинним законодавством України не передбачає обов»язку землекористувача надати згоду на погодження меж суміжних земельних ділянок. А отже, підписання акту погодження меж самостійного значення не має, не призводить до виникнення зміни або припинення прав на земельну ділянку, тому провадження у даній справі підлягає закриттю з підстав ст.205 ч.1 п.1 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 в суді клопотання свого представника підтримав, просить таке задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 заперечили проти клопотання, пославшись на правильний вибір способу захисту прав на земельні ділянки, оскільки позивачка вже зверталася до суду з позовом до Іршавської міської ради про визнання протиправним та скасуванням рішення XL сесії VI скликання Іршавської міської ради від 17.12.2014 року за №1566 про відмову узгодженні меж земельної ділянки, тому вважають, що суд має встановити межу між нею та відповідачем.

Заслухавши учасників судового процесу, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з слідуючих підстав.

Частиною другою. ст.118 і ч.2 ст.123 ЗК України визначено відповідно, що у разі відмови органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішуються в судовому порядку, а відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду може бути оскаржена до суду.

Виходячи з положень ст.186 ЗК України, ст.30 Закону України від 22 травня 2003 року №858-IV «Про землеустрій», ст.39 Закону України від 17 лютого 2011 року №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідачами у таких справах могли бути органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, до повноважень яких відповідно належить відведення земельних ділянок, розгляд і затвердження землеустрою, та інспекція державного архітектурно-будівельного контролю до повноважень якої належить вирішення питання про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів.

Статтею 56 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що до складу технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку включаються матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки.

У відповідності до вимог ст.198 ЗК України, кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами.

Чинне законодавство України не передбачає обов»язку землекористувача надавати згоду на погодження меж суміжних земельних ділянок, а отже, відмова ОСОБА_2 у наданні згоди ОСОБА_1 на погодження меж земельної ділянки, не може мати для останньої негативних наслідків, оскільки таке не може розцінюватися як зловживання відповідачем ОСОБА_2 своїми правами, або як порушення прав позивача ОСОБА_1, так як така відмова є формою реалізації.

У відповідності до вимог ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів.

Згідно ст.123 ЗК України, проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсам, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини, і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об»єктах, які їй підлягають подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк, і в межах своїх повноважень, визначених цим кодексом приймають рішення про надання земельної ділянки, а відмова органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади у наданні земельної ділянки в користування, або залишення клопотання без розгляду, може бути оскаржено в судовому порядку.

Тому, встановлення меж земельної ділянки між суміжними користувачами не є компетенцією суду.

З огляду на це, спір про право у випадку непідписання акту погодження меж відсутній, а тому позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 з цього приводу не підлягають розгляду, а відповідно до п.1.ч.1 ст.205 ЦПК України провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України ,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення меж земельної ділянки, - закрити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області протягом п»ять днів через Іршавський районний суд з дня проголошення ухвали.

Суддя : І. А. Даруда