У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Леванчука А.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кищенці», треті особи: відділ Держкомзему у Маньківському районі Черкаської області, Маньківський районний виробничий відділ Черкаської регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК», про визнання договору оренди землі недійсним, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кищенці» на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 13 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кищенці» (далі - ТОВ «Кищенці»), треті особи: відділ Держкомзему у Маньківському районі Черкаської області, Маньківський районний виробничий відділ Черкаської регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК», про визнання недійсним договору оренди землі.

Позивач посилався на те, що він є власником земельної ділянки площею 4,5555 га, яка знаходиться в адміністративних межах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області, що підтверджується державним актом серії НОМЕР_1 від 2 вересня 2004 року. 21 вересня 2004 року між ним та ТОВ «Кищенці» було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Маньківської селищної ради, відповідно до умов якого він передав товариству належну йому на праві власності земельну ділянку в оренду строком на десять років, тобто до 21 вересня 2014 року. Із закінченням терміну оренди земельної ділянки він звернувся до відповідача для складання акта прийому-передачі земельної ділянки від орендаря до орендодавця. Листом від 30 вересня 2014 року ТОВ «Кищенці» повідомили йому, що 10 вересня 2008 року між ним та ТОВ «Кищенці» було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, якою змінено строк оренди на 20 років.

Позивач стверджував, що додаткової угоди з відповідачем він не підписував, тому просив суд визнати її недійсною.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13 травня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсною додаткову угоду від 10 вересня 2008 року до договору оренди землі від 21 вересня 2004 року, яка укладена між ОСОБА_4 та ТОВ «Кищенці», зареєстрована Маньківським районним виробничим відділом Серкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 16 січня 2009 року за № 1. Зобов'язано ТОВ «Кищенці» усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні і розпорядженні земельною ділянкою площею 4,5555 га, яка знаходиться в адміністративних межах Маньківської селищної ради Маньківського району Черкаської області, і належить йому на підставі державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 2 вересня 2004 року. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ТОВ «Кищенці» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин і дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_4 з підстав доведеності заявлених ним позовних вимог щодо визнання недійсною додаткової угоди від 10 вересня 2008 року до договору оренди землі від 21 вересня 2004 року, оскільки проведеною у справі судово-почеркознавчою експертизою № 1632/14-23 №63/15-23 від 27 січня 2015 року (а. с. 56-61) встановлено, що позивач ОСОБА_4 не підписував спірну угоду, а підпис виконаний іншою особою. Разом із цим є обґрунтованими позовні вимоги щодо усунення позивачу перешкод у користуванні і розпорядженні належною йому на праві власності земельною ділянкою.

У зв'язку з цим наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кищенці» відхилити, рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.В. Кафідова А.О. Леванчук І.М. Фаловська

Колегія суддів: