Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1145/15 Головуючий у 1-й інстанції Галчанський С.В.
Суддя-доповідач Воробйова І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кочеткової І.В.

суддів Воробйової І.А.,

Маловічко С.В.

при секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника - ОСОБА_4 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізькі лани" в особі директора Новікової К.С. про розірвання договору оренди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до суду з цим позовом, в якому зазначає, що:

1) вона є власником земельної ділянки площею 7,3023 га, розташованої на території Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області;

2) 01 жовтня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 7 років, договір зареєстровано в Оріхівському районному відділі земельних ресурсів 12 серпня 2010 року за №88;

3) відповідно до умов зазначеного договору сторонами було передбачено змішану форму оплати за користування земельною ділянкою, а саме: орендар зобов'язаний сплатити позивачу до 31 жовтня кожного року 1200 грн., або 3 тонни зернових культур та 200 кг насіння соняшнику;

4) відповідач взяті на себе зобов'язання зі сплати орендної плати не виконує належним чином, плату за користування земельною ділянкою протягом 2012-2013 років здійснював несвоєчасно, за 2012 рік орендар остаточно розрахувався у 2013 році, а у 2013 році остаточний розрахунок відбувся після 31 жовтня.

Посилаючись на порушення своїх прав з боку відповідача, позивач просив розірвати договір оренди земельної ділянки розміром 7,3023 га, розташованої на території Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, укладений між нею та відповідачем 01 жовтня 2006 року, зареєстрований 16.12.2010 р. за №88 в Оріхівському відділі ЗРФ ДП "Центр ДЗК".

Згодом представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача орендну плату за 2014 рік у розмірі 1200 грн. або 3 тонни зернових та 200 кг насіння соняшнику.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розірвати договір оренди землі від 01.10.2006 р., укладений між ОСОБА_3 та ТОВ "Запорізькі лани", що зареєстрований в Оріхівському районному відділі ЗРФ ДП "Центр ДЗК" 12.08.2010 року за № 88.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 06.10.1998 року "Про оренду землі" відносини, пов"язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги є недоведеними і правові підстави для розірвання договору відсутні.

Судова колегія вважає такі висновки правильними і такими, що відповідають встановленим обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що підставою її позовних вимог є систематичне несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов"язань за договором - несвоєчасна виплата орендної плати у 2012р.,яка фактично відбулася лише у 2013році , і остаточний розрахунок за 2013 рік у порушення умов п.11 Договору відповідачем здійснений після 31 жовтня2013року.

Згідно ст. 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно до вимог ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов"язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об"єкта оренди,яке істотно перешкоджає передбаченому договором використаю земельної ділянки, а також на підставах,визначених Земельним Кодексом України та іншими законами України.

За вимогами п. д) ч.І ст.141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, розміром 7,3023Га, розташованої на території Щасливської сільської ради Оріхівського району, Запорізької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП №136300 .

01 жовтня 2006 року між ОСОБА_3 та ТОВ " Запорізькі лани" укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, строком на 7 років, який зареєстрований 26.04.10 року в Оріхівському районному відділі земельних ресурсів, про що зроблено запис у Державному реєстрі земель №88.

Згідно до п.9, п.11 Договору оренди орендна плата вноситься орендарем у розмірах: 1200,00гр. або 200кг насіння сояшника та 3 тон зернових на рік у такі строки : до 31 жовтня кожного року, проте із змісту умов договору не вбачається, що орендна плата повинна вноситись за поточний календарний рік.

Згідно ксерокопій відомостей по сплаті орендної плати ТОВ "Запорізькі лани" у 2012р.2013р.,довідки заступника директора ТОВ "Запорізькі лани" ОСОБА_3 особисто отримала орендну плату за 2012р.- 2013рік .

Із здобутих у справі доказів, а також із самих позовних вимог вбачається те, що відповідачем на виконання укладеного договору оренди земельної ділянки сплачена позивачу за 2012р, 2013рік орендна плата і заборгованості немає, що не оспорював позивач у суді першої інстанції.

Із довідки Запорізького обласного центру гідрометеорології №26-30/3027 від 04.12.2012р, висновку Торгово-промислової палати України №189 від 29 січня 2013року вбачається, що під час весняно-літнього періоду 2012року в Оріхівському районі Запорізької області спостерігались несприятливі погодні умови для вирощування сільгоспкультур, внаслідок чого були пошкоджені посіви сільгоспкультур до незадовільного стану, у тому числі на площах ТОВ "Запорізькі лани", що знаходяться у Оріхівському районі Запорізької області . Зазначені несприятливі погодні умови, що спричинили загибель сільгоспкультур на площах товариства станом на 02 жовтня 2012року є форс-мажорними обставинами.

В силу приписів ч.5 ст. 17 Закону України "Про плату за землю", що був діючим на час виникнення спірних правовідносин, несплата земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, виробниками сільськогосподарської і рибної продукції та громадянами протягом року, іншими платниками -протягом півроку вважається систематичною і є підставою для припинення права користування земельними ділянками.

Судом першої інстанції встановлений факт затримки відповідачем виплати позивачеві не всієї орендної плати за 2012 рік, а лише її залишку із затримкою до 31 жовтня 2013року року, що про систематичність її несплати не свідчить.

Затримка у виплаті орендарем залишку орендної плати як підстава для розірвання договору не передбачена і умовами укладеного сторонами договору . До того ж самим договором не передбачений обов"язок орендаря сплачувати орендну плату за поточний календарний рік.

Таким чином із набутих у справі доказів вбачається,що відповідачем у 2012, 2013 роках здійснювалась виплата орендної плати позивачу за договором оренди земельної ділянки і мала місце лише одноразова виплата залишку орендної плати за 2012 рік у 2013 році у зв"язку із форс-мажорними обставинами , що саме по собі не може вважатись невиплатою орендної плати за договором і не може вважатись систематичною невиплатою орендної плати як підставою для розірвання договору оренди, передбаченою ст..141 ЗК України.

Судова колегія вважає,що, розглядаючи справу за позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки, обґрунтованим тим, що орендарем порушуються умови договору стосовно строків виплати оредної плати, суд правильно врахував,що правові підстави для дострокового розірвання договору відсутні,оскільки позивачем не доведена систематична несплата орендної плати і обгрутовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Судом повно і всебічно з"ясовані обставини,що мають значення для справи, висновки відповідають встановленим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені, застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки доказів судом і помилкових висновків суду, наявності прибутку у відповідача у спірному періоді,є неспроможними, спростовуються наведеними та іншими матеріалами справи і є такими,що не впливають на висновки суду по суті спору.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: