АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1756/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 32 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 10 липня 2013 р. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення шкоди, заподіяної злочином.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначала, що постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 травня 2013 року закрито кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 1, п «г» ст. 6 Закону України «Про амністію» від 8 липня 2011 р. № 3680-VІ, зі звільненням відповідачки від кримінальної відповідальності. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 залишено без розгляду та надано право позивачу вирішити позов про стягнення шкоди в порядку цивільного судочинства.

Позивачка посилалася на те, що з постанови місцевого суду про закриття кримінальної справи вбачається, що 3 серпня 2010 р. близько 20 год. 00 хв. відповідачка, перебуваючи на подвірї її будинковолодіння № 54 по вул. Леніна в с. Мелесівка, умисно нанесла їй ОСОБА_6 деревяною палицею удар по правій руці, заподіявши легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу і травматичного набряку мяких тканин правого ліктьового суглобу та правого передпліччя.

Вину ОСОБА_7 суд визнав доведеною, дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

В позові позивачка зазначала, що своїми умисними злочинними діями відповідачка завдала їй матеріальну та моральну шкоду, яку повинна відшкодувати згідно закону.

Незаконними діями відповідачки їй було завдано майнову шкоду: на придбання медичних препаратів, які були призначені для лікування в зв'язку з спричиненням тілесних ушкоджень, вона витратила 1404,98 грн., що підтверджується фіскальними звітними чеками, записами лікарів в медичній картці та даними про вартість медпрепаратів працівниками аптечних закладів; вартість проїзду до медичних закладів району та області, що становить 181,70 грн., в той же час вартість проїзду позивачки та її представника до судів за 2011-2013 роки становить 518,82 грн.

Також позивачці було завдано і моральну шкоду внаслідок тривалого розгляду кримінальної справи, затягування з боку відповідача розгляду судової справи, зловживання відповідачкою процесуальними правами, яка полягає у тривалих фізичних болях, лікуванні у медичних закладах. Окрім того, позивачка вказувала, що у неї постійно болить рука, вона не може нормально працювати, до того ж відповідачка постійно її ображає, демонструє непристойні жести, у зв'язку з чим вона не може вийти у двір і т.п. Завдану моральну шкоду позивачка оцінила в 10 000 грн.

Тому позивачка просила суд стягнути з відповідачки на її користь матеріальну шкоду в розмірі 2 105,50 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 7 500 грн., які витрачені на представництво інтересів потерпілої в кримінальній справі.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2014 року позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду, заподіяну злочином, в сумі 120,20 грн. та моральну шкоду, завдану злочином, в сумі 800 грн., в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу на дане рішення, в якій просить рішення суду змінити, зменшивши розмір стягнутої з неї на користь позивачки моральної шкоди до 500 грн., а в решті вимог відмовити повністю, оскільки вважає його необґрунтованим , ухваленим із не встановленими обставинами, що мають значення для справи.

Також, ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про винесення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить про його скасування і ухвалення по справі нового рішення про задоволення позову та просить стягнути додатково з відповідачки на її користь судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 2 180 грн., посилаючись на те, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_6 оскаржила і ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2014 року про відмову у задоволенні її заяви про винесення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, мотивуючи свою апеляційну скаргу тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції в частині відмовити у стягненні витрат на правову допомогу до залишення без змін.

Так, за матеріалами справи колегією суддів установлено, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2014 року позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду, заподіяну злочином, в сумі 120,20 грн. та моральну шкоду, завдану злочином, в сумі 800 грн., в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить про його скасування і ухвалення по справі нового рішення про задоволення позову та просить стягнути додатково з відповідачки на її користь судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 2 180 грн., посилаючись на те, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2014 року апеляційні скарги ОСОБА_6 задоволено частково, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, змінено в частині визначення та стягнення сум на відшкодування матеріальної шкоди та в частині відмови в задоволенні позову про відшкодування витрат на правову допомогу, і ухвалено в цій частині нове рішення, яким ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2014 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про винесення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги скасовано, а позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, в частині вимог про стягнення сум на відшкодування матеріальної шкоди та в частині вимог про відшкодування витрат на правову допомогу задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 196 (сто девяносто шість) грн. 81 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 1 000 (одна тисяча) грн. витрат на правову допомогу адвоката.

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_7 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2014 року відмовлено, в іншій частині рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково, а рішення апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2014 року в частині стягнення витрат, повязаних із наданням правової допомоги, скасовано, справу в цій частині передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, в іншій частині рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2014 року у незміненій після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2014 року залишено без змін (а.с.145-147 т.2).

А тому, переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу та розглядаючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_6, колегія суддів приходить до наступного.

Інші доводи апеляційних скарг ОСОБА_6 та ОСОБА_7 переглянуті в апеляційному порядку та залишені без змін касаційною інстанцією.

Так, відмовляючи у стягненні витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_6 суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачкою не було надано належних доказів про укладення договору про надання адвокатських послуг з адвокатом ОСОБА_8, відсутні письмові докази сплати вартості таких послуг, розрахунки, а наявні касові ордери про оплату послуг адвоката не відповідають нормативним документам.

Відповідно до положень, викладених у п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розяснено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином перевірив доводи позивачки ОСОБА_6 в частині стягнення витрат на правову допомогу, надану адвокатом, повно та обєктивно оцінив надані докази з цього питання і прийшов до правомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині за недоведеністю.

У звязку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 в частині стягнення витрат на правову допомогу висновків суду першої інстанції не спростовує та не впливає на його законність, а тому підлягає до відхилення, а рішення суду в цій частині до залишення без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, ст.304, ст.308, ст.314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в частині стягнення витрат на правову допомогу - відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, - в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена дол. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :