Справа № 345/5988/13-ц
Провадження № 22-ц/779/81/2015
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О.І.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Вакарук В.М., Проскурніцького П.І.,

секретаря Гавриляк Є.М.,

з участю сторін.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємства ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу та відшкодування збитків за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Калуського міськрайонного суду від 18 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 18 листопада 2014 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємства ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу та відшкодування збитків.

Розірвано договір купівлі-продажу кухонного гарнітуру № 20/13 від 20 серпня 2013 року укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 48 000 грн. сплачених за товар, 3700 грн. витрат за проведення судової товарознавчої експертизи та 2000 грн. витрат за надання правової допомоги., а всього - 53 700 (п'ятдесят три тисячі сімсот ) гривень.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 в користь держави 480 грн. судового збору.

ОСОБА_3, не погоджується з посиланням суду на висновок №1395 від 30.05.2014 року судового експерта Стецика Ю.М. суд в своєму рішенні не дав оцінки викладеним висновкам, які зроблені експертом по питаннях що перед ним ставились. Судом безпідставно відмовлено йому у задоволенні клопотання про призначення додаткової експертизи, яку необхідно було провести.

Апелянт, незгідний з висновками експерта, зокрема зовнішня рамка дверцят фасадної частини досліджуваних меблів не могла бути виготовлена з ДВП, тому що ДВП має рельєфну поверхню, яку технологічно не можливо обклеїти плівкою, таке можна зробити тільки з МДФ. Центральна вставка на дверцятах фасадної поверхні виготовлена з ДСП, а не ДВП. Крім того, матеріал центральної вставки - ДСП «Яблуня косичка» - зазначений в проектній документації, яка погодженою із замовницею. ДВП яку у висновку називає експерт, є тонкою плитою (5-7 мм.) і її застосовують лише для виготовлення задніх стінок у меблях. Експертом огляд проводився виключно візуально з застосуванням фотозйомки. Відповідно не міг споглядаючи наклеєну плівку на фасаді товару визначити що під нею знаходиться, як він зазначає у висновку, плита ДВП, а не плита МДФ.

Експертом не вказано у своєму висновку, чи були меблі протягом 7 місяців в експлуатації, а виявлені ним недоліки кваліфікує як такі, що мають виробничий характер. Порівнюючи стан меблів на момент проведення першої та другої експертиз, видно, що кількість дефектів значно зросла.

Апелянт вважає, що суд при ухваленні рішення не врахував норми ст. 651 ЦК України, згідно з якою зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Також поза увагою суду залишилися й положення ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якою споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків за наявності у роботах істотних відступів від умов договору або інших істотних недоліків.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати ухвалити нове рішення яким відмовити в позові.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.08.2013 року між сторонами по справі було укладено договір купівлі-продажу №20/13, згідно якого відповідач зобов'язався передати позивачу у власність кухонний гарнітур.

Невід'ємними частинами зазначеного Договору є: замовлення, графічне зображення товару, інші додатки.

Відповідно до додатку до Договору сторонами було погоджено складові (матеріали) та вартість товару, що передається покупцю .

Відповідно до п.3.2 Договору позивач здійснила попередню оплату в розмірі 70 % вартості товару, що становило 34000 грн. Решту суми в розмірі 30%, що становило 14000 грн., оплачено згідно п.3.3 договору після передачі товару, тобто встановлення кухонного гарнітуру, що підтверджено актом приймання передачі від 09.10.2013 року (а.с.4-6).

Позивачка 09.10.2013 року при монтажі кухонного гарнітуру в її будинку була відсутня. Наступного дня при огляді гарнітуру кухонних меблів вона виявила ряд недоліків, які вважає істотними, що дають підстави для розірвання договору купівлі-продажу та повернення сплаченої суми за товар.

15.10.2014 року нею було направлено претензію-заяву відповідачу про виявлені недоліки і висловила вимогу про повернення їй сплачених кошт, а придбаний нею товар-кухонний гарнітур забрати назад (а.с.7).

З урахуванням неповноти та суперечностей, які судом виявлені у товарознавчому дослідженні спеціаліста ОСОБА_5, була призначена судова товарознавча експертиза щодо якості кухонного гарнітуру, яка була доручена Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (а.с.73-74).

Відповідно до висновку № 1395 судової товарознавчої експертизи у справі за даним позовом від 30.05.2014 року, проведеної судовим експертом Львівського НДІСЕ Стециком Ю.М. (а.с.82-94) встановлено, що в ході проведеного огляду кухонного гарнітуру позивачки виявлені наступні недоліки, які зазначені в Таблиці 2, частина яких відноситься до істотних - перекіс плінтусної рами, перекіс ручок напільних тумб по відношенню до стільниці та пристінного профілю, перекошений вріз в стільниці під варочну поверхню, відшарування плівки від основи фасаду, не щільне закривання дверцят пеналу і лотків, що робить товар суттєво іншим. Для їх усунення необхідно замінити, відновити частину складників-комплектуючих, в тому числі в умовах спеціалізованого підприємства, при цьому повний перелік робіт та необхідний час на їх проведення можна встановити тільки при повній ревізії кухонного гарнітуру з його розбиранням (демонтуванням) підприємствами, які здійснюють ремонт та виготовлення кухонних меблів.

Також судовим експертом виявлено, що відповідно до умов укладеного договору купівлі-продажу від 20.08.2013 року матеріал оздоблення фасаду - плівка замість МДФ.

Експлуатація за призначенням кухонного гарнітуру є можливою з наявними дефектами (недоліками), але в подальшому частина з них може призвести до ще більшого пошкодження, руйнування окремих складових кухонного гарнітуру.

При цьому суд обґрунтованого зіслався на вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» відповідно до ст..4 якого споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування, а також на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяною небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.2 ст. 8 зазначеного Закону у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Аналогічна норма міститься і у ст.678 ЦК України, яка застосована судом до даних правовідносин.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позивачем протягом встановленого гарантійного строку виявлено істотні недоліки товару (кухонного гарнітуру), що підтверджено висновком судової товарознавчої експертизи і у зв'язку з цим розірвав договір купівлі-продажу та повернув сплачену за товар грошову суму.

При цьому суд відхилив вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., як не доведені і з даним висновком погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 18 листопада 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

В.М. Вакарук

П.І. Проскурніцький