СЛОВЯНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2015 року м. Словянськ Єд. унік. № 243/7652/14-ц

Провадження № 2/243/327/2015

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.

при секретарі судового засідання Копійко Г.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Словянського міськрайонного суду Донецької області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», за участю третьої особи публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2014 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_3 з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі АТ «СК «АХА Страхування»), за участю третьої особи публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі ПАТ «ВТБ Банк»), про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 14.12.2013 року між позивачем та ТОВ «Алекс Схід» було укладено договір купівлі-продажу № 352293-Y02247 автомобіля марки KIA Rio з використанням банківського кредиту. Вартість автомобіля згідно з п. 1.2.1 Договору складала 139728,00 грн., з них аванс 12575,52 грн., та різниця коштів між повною ціною автомобіля та сплаченим покупцем авансом (Кредит) 127152,48 грн. За договором ОСОБА_3 повинна була внести кредит не пізніше пяти днів з останнього дня дії рахунка-фактури для оплати Кредиту.

18.12.2013 року між позивачем та ПАТ «ВТБ Банк» було укладено кредитний договір № R1B на покупку автомобіля марки KIA Rio в розмірі 127152,00 грн., і кошти в розмірі 127152,48 грн. були внесені продавцеві. В цей же день було укладено договір застави автомобіля № R1B-Z1.

Згідно з п. 5.3.9 кредитного договору, Позичальник зобовязується не пізніше дати укладення договору застави здійснити страхування Предмету застави на користь Банку, як Вигодонабувача, в порядку та на умовах, визначених в договорі застави, а також надати в Банк договір страхування та документи, що підтверджують сплату страхового платежу.

На виконання вимог вищезазначених договорів між позивачем та АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» Альфа.Ассистанс 18.12.2013 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 332515Га/13д/АЛФ. Обєктом страхуванням за вказаним договором є автомобіль марки KIA Rio (номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2), свідоцтво про реєстрацію САТ 585307, предметом договору є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать закону, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом та іншим застрахованим додатковим обладнанням, що не входить до заводської комплектації автомобіля.

Відповідно до п. 11 Договору страхова сума становить 139728,00 грн. 18.12.2013 року позивачем було перераховано на розрахунковий рахунок відповідача повну суму страхового платежу в розмірі 10102,33 грн.

03.07.2014 року ОСОБА_3 була вимушена покинути своє постійне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та виїхати до м. Донецька через те, що у м. Словянську тривалий час були відсутні вода та світло. Їхати на власному автомобілі не було можливості через відсутність пального.

Відїжджаючи, ОСОБА_3 залишила свій автомобіль KIA Rio в гаражі за місцем свого постійного проживання, автомобіль було поставлено на протиугінний пристрій, ключі та свідоцтво про реєстрацію чоловік позивача надійно заховав в гаражі, приміщення зачинив на ключ.

11.07.2014 року ОСОБА_3 стало відомо про викрадення її автомобіля, про що вона в телефонному режимі повідомила страхову компанію.

До м. Словянська позивач повернулася 31.07.2014 року та виявила, що замки гаражу пошкоджені, автомобіль викрадено, з таємної схованки зникли також документи та ключі. В цей же день ОСОБА_3 звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину, та 09.08.2014 року дану заяву було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002802 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто викрадення транспортного засобу.

31.07.2014 року ОСОБА_3 звернулась із письмовою заявою до АТ «СК «АХА Страхування» про настання страхового випадку та проханням здійснити страхову виплату на користь Вигодонабувача.

Листом від 31.07.2014 року за вих. № 6471/26 ЦВ позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування через те, що вона, начебто, не здійснила всі необхідні та доречні дії щодо запобігання виникненню страхових випадків і зменшення їх наслідків, а саме залишила в автомобілі ключі від замку запалення, свідоцтво про реєстрацію, не ввімкнула протиугінний пристрій та не надала додатковий комплект ключів до замку запалення, ключі від механічного протиугінного пристрою дистанційного управління протиугінною системою та документи, які надають право на управління застрахованим транспортним засобом.

Позивач зазначає, що вищевказана інформація щодо того, що вона, начебто, не здійснила всі необхідні та доречні дії щодо запобігання виникненню страхових випадків і зменшення їх наслідків, є недостовірною, оскільки ОСОБА_3 сховала всі вище перелічені предмети в гаражі, в автомобілі вони не знаходились, більш того, в заявах до правоохоронних органів та до страхової компанії позивач повідомила, що зазначені предмети також були викрадені, тому у позивача немає можливості їх надати згідно з умовами договору страхування.

03.10.2014 року ОСОБА_3 звернулась до Страховика з повторною заявою про перегляд рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, проте, листом від 27.10.2014 року № 9303/26 ЦВ їй також було відмовлено у визнанні викрадення її автомобіля страховим випадком та виплаті страхового відшкодування через те, що вона, начебто, надала неправдиву інформацію щодо зберігання ключів до замку запалення, ключів від механічного протиугінного пристрою дистанційного управління протиугінною системою та документів, які надають право на управління застрахованим транспортним засобом, та що згідно з пп. 29.2.14 п. 29.2 Договору, до випадків, що не є страховими, відносяться збитки, що сталися під час війни, військових дій, вторгнення військ, повстання, заколоту, громадянських правопорушень, конфіскації, примусового вилучення, реквізиції, арешту або пошкодження існуючого де-юре або де-факто будь-якого органу влади.

Як доказ Страховик посилається на пояснення позивача стосовно того, що велись обстріли та Укази Президента України про проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Будь-яких доказів чи посилань, які б підтвердили введення військового стану Страховик не надає, більш того, за діючим законодавством лише Торгово-промислова палата України надає підтвердження щодо форс-мажору.

Підстави для відмови Страховика у здійсненні страхових виплат визначені в ст. 26 Закону України «Про страхування», а саме: навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку; вчинення страхувальником фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у зазначенні обставин, характеру та розміру збитків; інші випадки, передбачені законом.

Жодного з перелічених вище пунктів ОСОБА_3 не вчиняла, тому вважає, що відмова Страховика у визнанні викрадення її автомобіля страховим випадком та відмова у виплаті страхового відшкодування є безпідставними з наступних підстав.

В обґрунтування своїх доводів позивач посилається на п. 9.1 укладеного Договору страхування від 18.12.2013 року, відповідно до якого викрадення відноситься до страхових ризиків; пункт 24.2.1 Договору страхування, яким передбачено, що викрадення є подія таємного чи відкритого викрадення (внаслідок крадіжки, грабежу, розбійних дій) застрахованого транспортного засобу під час його знаходження у будь-якому місці та в будь-який час.

Згідно з п. 26.1.2 Договору страхування транспортного засобу, ОСОБА_3 своєчасно повідомила Страховика про настання страхової події, тобто протягом 24 годин з моменту, як дізналася про викрадення авто.

Відповідно до п. 27.1.4 Договору страхування, позивач звернулася до правоохоронних органів із заявою щодо викрадення її автомобіля, яку було внесено до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження, на даний час проводиться досудове розслідування.

ОСОБА_3 вважає, що вона виконала всі умови договору, та надати страховику ключі від замку запалення, свідоцтво про реєстрацію, додатковий комплект ключів до замку запалення, ключі від механічного протиугінного пристрою дистанційного управління протиугінною системою та документи, які надають право на управління застрахованим транспортним засобом позивач не мала можливості з обєктивних причин.

Натомість, відповідач неправомірно відмовив ОСОБА_3 у визнанні страхового випадку за фактом викрадення автомобіля KIA Rio та виплаті страхового відшкодування, тим самим не виконавши свої зобовязання за договором.

Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону України «Про страхування», відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Відповідно до п. 28.5 Договору, у разі настання страхової події за ризиком «Викрадення» страхове відшкодування виплачується у розмірі страхової суми (з урахуванням умов п. 28.23 Договору) за вирахуванням суми знецінення транспортного засобу за період страхування (розділи 15 та 23 Договору) та встановленої згідно з розділом 10 Договору франшизи.

За п. 10.1 Договору страхування, франшиза до за ризиком «Викрадення» складає 698,64 грн.

Пунктом 11 Договору визначена страхова сума в розмірі 139728,00 грн., п. 15 визначено норматив знецінення транспортного засобу за період страхування (використовується для визначення суми страхового відшкодування за ризиком «Викрадення» та при повній загибелі транспортного засобу) і становить 10 %.

Таким чином, враховуючи зазначені умови договору, страхова сума за ризиком «Викрадення» повинна становити: 139728,00 грн. 13972,8 грн. 698,64 грн. = 125056,56 грн.

Згідно з п. 28.14 договору страхування, відшкодування, що повинно бути сплачене за договором Вигодонабувачеві, сплачується виключно в розмірі існуючої заборгованості (основний борг по кредиту та проценти за користування кредитом) Страхувальника за кредитним договором на дату настання страхового випадку в рахунок погашення наявної на момент настання страхового випадку заборгованості (з урахуванням суми процентів за користування кредитом) Страхувальника за кредитним договором, якщо інше не було письмово погоджено між сторонами та Вигодонабувачем. Позитивна різниця між сумою страхового відшкодування, що підлягає виплаті у звязку з настанням страхового випадку, і сумою, наявною на момент настання страхового випадку, заборгованості Страхувальника за кредитним договором, укладеним з вигодонабувачем (з урахуванням нарахованих процентів за користування кредитом) виплачується безпосередньо Страхувальникові (або іншим третім особам, які мають право на отримання страхового відшкодування).

Таким чином, на момент, коли позивач виявила, що її автомобіль викрадено, тобто на липень 2014 року, заборгованість за кредитним договором № R1B від 18.12.2013 року, укладеним між позивачем та ПАТ «ВТБ Банк», складала: 127152,48 грн. 15047,00 грн. = 112400,48 грн. (платежі від 14.01.2014 року, 14.02.2014 року, 14.03.2014 року, 16.04.2014 року у розмірі по 3688,00 грн., у травні 96,00 грн., у червні 99,03 грн., у липні 100,00 грн.) Крім того, 03.12.2014 року ОСОБА_3 внесено 8000,00 грн., 09.12.2014 року 5311,45 грн., 17.12.2014 року 5000,00 грн., 18.12.2014 року 1391,00 грн., а всього 19702,45 грн. Таким чином, станом на 22.12.2014 року заборгованість за кредитним договором становить 101262,00 грн.

Тобто, відповідач повинен сплатити Вигодонабувачеві ПАТ «ВТБ Банк» страхове відшкодування у розмірі 101262,00 грн. Різниця складає 125056,56 грн. 101262,00 грн. = 23794,56 грн., яку Страховик повинен сплатити ОСОБА_3

Крім того, у п. 28.6 Договору страхування визначено, що обовязковою умовою для виплати страхового відшкодування за ризиком «Викрадення» є попереднє укладення між Страховиком і Страхувальником договору, відповідно до умов якого Страхувальник зобовязується у разі, якщо викрадений транспортний засіб буде пізніше знайдений, передати право власності Страховику або його представнику.

В телефонному режимі, зателефонувавши на гарячу лінію Страховика, ОСОБА_3 пропонувала укласти такий договір, однак їй було відмовлено, тому позивач вважає за необхідне зобовязати Страховика укласти такий договір у разі визнання події «Викрадення» страховим випадком.

Невизнання відповідачем викрадення автомобіля позивача страховим випадком та відмова у виплаті страхового відшкодування завдало позивачу значних збитків, викликало сильне душевне хвилювання і стрес. ОСОБА_3 почувається ошуканою, така ситуація призвела до проблематизації її життя, що проявилося в тому, що позивач змушена повсякчас вести листування з представниками компанії, банком, відповіді своєчасно не отримує, на даний час ОСОБА_3 переживає за своє майно, оскільки має фінансову відповідальність перед банком, змушена витрачати зайвий час та нести додаткові матеріальні затрати, звертатися до суду за захистом свого порушеного права. Наслідки даної ситуації потягли за собою розлади здоровя, перешкоджають можливості активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних психологічних переживань, що спричинило позивачу моральні страждання, які вона оцінює в 10000,00 грн., та які підлягають відшкодуванню відповідачем.

Позивач зазначає, що оскільки транспортний засіб був придбаний нею для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника, на її відносини з відповідачем поширюється законодавство про захист прав споживачів.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 посилається на ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 638, ст. 979, ст. 988 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», Постанову Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів».

Позивач просить суд визнати подію викрадення автомобіля KIA Rio (номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2) страховим випадком, відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 332515Га/13д/АЛФ, укладеного 18.12.2013 року між ОСОБА_3 та АТ «СК «АХА Страхування»; стягнути з АТ «СК «АХА Страхування» (ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 125056,56 грн., з яких 101262,00 грн. перерахувати на рахунок Вигодонабувача ПАТ «ВТБ Банк» (ідентифікаційний номер 14359319, код банку 321767) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № R1B від 18.12.2013 року, укладеним між позивачем та Вигодонабувачем ПАТ «ВТБ Банк»; зобовязати АТ «СК «АХА Страхування» укласти з ОСОБА_3 договір відповідно до умов якого у разі якщо викрадений автомобіль KIA Rio (номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2) буде пізніше знайдено, позивач передасть право власності на нього страховику або його представнику; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, за участю її представника адвоката ОСОБА_1, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити, зазначивши, що страхове відшкодування слід стягнути у меншому розмірі, ніж зазначено у позовній заяві, а саме у сумі 90646,66 грн., оскільки на час розгляду справи сума заборгованості зменшилася. Додатково пояснила, що станом на 03.07.2014 року в м. Словянську більше місяця не було води, світла, пального, медичної допомоги, сама ОСОБА_3 має низку хронічних захворювань, через що разом з чоловіком ОСОБА_4 вони виїхали з м. Словянська на громадському транспорті або іншому приватному транспорті. 11.07.2014 року в телефонному режимі сестра ОСОБА_3 повідомила про викрадення автомобіля KIA Rio. Перед відїздом ОСОБА_4 автомобіль був поставлений на протиугінній пристрій, ключі та техпаспорт надійно сховані в гаражі, який облаштований під зберігання двох автомобілів. До м. Словянська вона повернулася 31.07.2014 року та звернулася письмово із заявою до Страховика. У вересні 2014 року вона отримала лист Страховика від 31.07.2014 року про відмову у виплаті страхового відшкодування. Після повторного звернення вона отримала також відмову з додатковим посиланням як на підставу відмови, нібито, повідомлення неправдивої інформації. За умовами договору страхування позивач ОСОБА_3 є належним позивачем. Моральну шкоду позивач оцінює в 10000 грн., оскільки зазнала моральних страждань через погіршення стану здоровя, придбання ліків. Основний комплект ключів від автомобіля був схований у гаражі, додатковий зберігався в офісному приміщенні по вул. К.Маркса, 34 м. Словянська, яке було захоплено бойовиками. 31.07.2015 року ОСОБА_3 особисто зверталася до Словянського МВ ГУМВС із заявою про викрадення автомобілю, до теперішнього часу розслідування триває, автомобіль та злочинці не знайдені. Чи проводилися у той період в м. Словянську військові чи бойові дії сказати не може, бо не перебувала у місті і не може кваліфікувати ці дії. Дійсно, ОСОБА_3 виконала усі умови договору страхування, з 03.07.2014 року по 31.07.2014 була відсутня в м. Словянську, після повернення виявила викрадення автомобіля, про що повідомила ОВС. В телефонному режимі вона наплутала дати, оскільки було необхідно терміново звертатися до ОВС, з повідомлень вбачається, що автомобіль був у гаражі чи на подвірї це не є важливе, оскільки автомобіль був за однією адресою. Виконання умов договору підтвердив свідок ОСОБА_4 В м. Словянську проводилася АТО, тобто військові дії, захват, заколот таких дій у визначенні АТО немає.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог, прохав у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях. Додатково зазначив, що пояснення представника позивача в судовому засіданні та доводи позивача, викладені в позовній заяві, суттєво різняться від інформації, яка первісно 11.07.2014 року була надана ОСОБА_3 під час повідомлення в телефонному режимі про обставини викрадення належного її автомобіля. Ця розмова була записана зі згоди позивача і з неї вбачається, що з м. Словянська вони разом із чоловіком ОСОБА_4 виїхали 09.06.2014 року, а повернулися 10.07.2014 року, а не 3.07.2014 та 31.07.2014 року, відповідно, як зазначено у позові. Також вона повідомила, що ключі та свідоцтво про реєстрацію ТЗ були залишені в автомобілі, автомобіль був відчинений, бо вона не памятає, чи закривала автомобіль на сигналізацію. Також причиною виїзду вона первісно повідомила бойові дії, тобто має місце невиконання позивачем умов договору, надання недостовірної інформації (письмове звернення містить іншу інформацію, ніж та, що була повідомлена в телефонному режимі в частині часу виїзду та повернення, місця викрадення з двору, а потім з гаражу, про місце зберігання ключів та документів від автомобілю). Також не визнається страховим випадок, коли подія сталася під час військових дій, війни, заколотів, а наявність військових дій, тобто застосуванням військових неприхованої агресії РФ підтверджена повідомленнями самої позивачки, органів влади РНБО, СБУ, МВС, Адміністрацією Президента тощо, і військові дії визнані незалежно від введення в країні військового стану. Страхова компанія має право самостійно встановлювати факти і обставини події, які мали місце з 09.06.2014 року по 10.07.2014 року, коли велися активні військові дії. Страхова компанія не може нести відповідальність за ризики в цей період, бо ці дії неможливо контролювати органами влади. Також додатковою підставою відмови у позові представник відповідача зазначив те, що позивач не є належним позивачем у справі, оскільки за умовами договору страхування Вигодонабувачем від настання страхового випадку є ВТБ Банк, який не передав в установленому порядку своє право вимоги позивачу та не відмовився від свого права вимоги страхового відшкодування, доказів протилежного суду не надано. Дана подія не є страховим випадком. За дивних обставин з того ж подвіря за таких самих обставин був викрадений таким же способом ще інший автомобіль чоловіка позивача, який також був застрахований. Залишаючи без догляду застрахований ТЗ з документами та ключами, позивач не забезпечила належним чином схоронність автомобіля, не виїхала на автомобілі з м. Словянська, що в умовах бойових дій свідчить про недбале ставлення до майна та це сприяло настанню страхового випадку. Дослідженим в судовому засіданні стенограмою та аудіозаписом повідомлення ОСОБА_3 про обставини викрадення автомобіля підтверджено, що нею були порушені умови договору, пізніше була надана недостовірна інформація. Доказом того, що цей запис розмови відбувся саме з позивачем, є те, що під час розмови були встановлені анкетні дані, інші особисті відомості, в тому числі номер страхового договору. Позивач в разі заперечень належності її голосу на плівці не скористалася своїм правом призначення відповідної експертизи для спростування достовірності цього доказу. Пояснення позивача, представника позивача, свідка ОСОБА_4 викликають сумніви у достовірності

Третя особа ПАТ «ВТБ Банк» повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини неприбуття суду не повідомив, та його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.

18.12.2013 року за заявою ОСОБА_3 на страхування між позивачем та відповідачем був укладений договір страхування наземного транспорту № 332515Га/13д/АЛФ, з якого вбачається, що сторонами у договорі є Страховик АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» Альфа.Ассистанс, Страхувальник ОСОБА_3, Вигодонабувач ПАТ «ВТБ Банк». Страховик та Страхувальник уклали цей Договір про наступне: предметом Договору є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать закону, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме автомобілем KIA Rio, реєстраційний номер НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію ТЗ САТ 585307, номер кузова (шасі) Z94CB41ABER177977, рік випуску 2013, колір білий. Власник ТЗ ОСОБА_3 ТЗ використовується на підставі права власності. Відповідно до пп. 24.2.1 Договору, до страхових випадків відноситься також «Викрадення» транспортного засобу. Страхова сума за договором складає 139728,00 грн., страховий платіж 10102,33 грн. У разі настання страхового випадку у вигляді «Викрадення» виплачується франшиза в сумі 698,64 грн. (Т. 1, а. с. 6-12, Т. 2, а. с. 22-26)

18.12.2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ВТБ Банк» був укладений кредитний договір № R1B, відповідно до якого Банк зобовязався надати Позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, зазначених у цьому Договорі, а Позичальник зобовязався прийняти Кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути Банку Кредит, а також сплатити Проценти за користування Кредитом, комісійну винагороду та інші платежів порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим договором. Сума кредиту 127152,00 грн. Цільове використання кредиту: Позичальник зобовязується використати Кредит виключно за таким цільовим призначенням: для здійснення розрахунків з метою придбання у власність в інтересах сімї нового автомобіля, який не буде використовуватись в комерційних цілях для отримання прибутку. Відповідно до п. 5.2.5 Кредитного договору, у випадку настання страхового випадку за договором страхування, укладеним відповідно до вимог цього Договору, Банк як вигодонабувач за договором страхування має переважне право задоволення своїх вимог із сум страхового відшкодування (страхової виплати). Згідно з п. 5.3.9 Кредитного договору, Позичальник зобовязується не пізніше дати укладання договору застави здійснити страхування Предмету застави на користь Банку, як Вигодонабувача, в порядку та на умовах, визначених у договорі застави, а також надати в Банк договір страхування та документи, що підтверджують сплату страхового платежу. (Т. 1, а. с. 13-18)

14.12.2013 року між позивачем (Покупець) та ТОВ «Алекс Схід» (Продавець) був укладений договір купівлі-продажу автомобіля із використанням банківського кредиту № 352293-Y02247, відповідно до умов якого Продавець продає, а покупець приймає у власність та оплачує автомобіль KIA Rio 1.4 LX 4dr 4A/T DYS4D161BD, номер кузова: Z94CB41ABER177977, білого кольору. Загальна вартість автомобіля з ПДВ становить 139728,00 грн. (Т. 1, а. с. 19-25)

18.12.2013 року між позивачем (Заставодавець) та ПАТ «ВТБ Банк» (Заставодержатель) був укладений договір застави № R1B-Z1, відповідно до умов якого Заставодавець з метою забезпечення виконання зобовязань Позичальника за Кредитним договором у повному обсязі, зокрема щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, неустойки, будь-яких інших платежів та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється Кредитним договором, передає Заставодержателю в заставу рухоме майно транспортний засіб автомобіль KIA Rio, номер кузова: Z94CB41ABER177977, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2. (Т. 1, а. с. 26-27)

31.07.2014 року ОСОБА_3 звернулась до АТ «СК «АХА Страхування» із заявою, відповідно до якої в період часу з 03.07.2014 року по 31.07.2014 року з подвіря належного ОСОБА_3 домоволодіння, розташованого по вул. 1-го Травня, 44 м. Словянська, невстановлені особи таємно, незаконно заволоділи належним їй транспортним засобом автомобілем KIA Rio 1.4 LX 4dr 4A/T DYS4D161BD, реєстраційний номер НОМЕР_2, білого кольору, рік випуску 2013, вартістю 139728 грн., зареєстрованим у ВРЕР м. Словянська при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області на імя ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Про те, що стався страховий випадок, ОСОБА_3 стало відомо безпосередньо після повернення додому 31.07.2014 року, та в цей же день ОСОБА_3 було подано заяву до Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області про незаконне заволодіння невідомими особами належного їй транспортного засобу. Заяву було внесено до ЄДРСР, на теперішній час проводиться досудове розслідування. ОСОБА_3 просить зафіксувати настання страхового випадку та провести виплату страхової суми на користь Вигодонабувача ПАТ «ВТБ Банк». (Т. 1, а. с. 28, Т. 2, а. с. 34)

Згідно з відповіддю АТ «СК «АХА Страхування» за вих. № 6471/26ЦВ від 31.07.2014 року на заяву ОСОБА_3 від 11.07.2014 року, під час укладення Договору його сторонами, за взаємною згодою, був визначений предмет страхування, перелік прав та обовязків сторін, підстави для виплати/ відмови у виплаті страхового відшкодування тощо. Як вбачається з повідомлення ОСОБА_3 про подію, 08.06.2014 року чоловік ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишив автомобіль KIA Rio, р. н. АН4418ІМ, в гаражі за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. 1-го Травня, 44, та у звязку з проведенням антитерористичної операції в м. Словянськ ОСОБА_3 з родиною виїхали до м. Донецька, при цьому застрахований ТЗ не було зачинено, не ввімкнено протиугінний пристрій, а також залишено в ньому ключі від замку запалювання та свідоцтво про реєстрацію ТЗ. 10.07.2014 року було виявлено пошкодження гаражу та відсутність в ньому застрахованого ТЗ. Своїми діями Страхувальник ОСОБА_3 порушила п. 25.3, пп. 26.1.12 п. 26.1 Договору страхування. Відповідно до п. 29.4 Договору страхування, Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо: Страхувальник (його представник) не виконав обовязків, передбачених умовами Договору, окрім п. 26.1.11 Договору (пп. 29.4.6); Страхувальник не надав у разі викрадення ТЗ основний та/або додатковий комплект ключів від замку запалювання ТЗ, ключі механічного протиугінного пристрою та/або пристрою дистанційного управління протиугінною системою та/або документи, які надають право на управління застрахованим (в тому числі, але не виключено: свідоцтво про реєстрацію ТЗ, довіреність у випадку її наявності, тимчасовий реєстраційний талон, подорожний лист службового автомобіля (за виключенням викрадення ТЗ шляхом грабежу та/або розбою) або не має можливості їх надати у звязку з тим, що вони знаходили у викраденому ТЗ та, відповідно, були викрадені разом з ТЗ (пп. 29.4.16). АТ «СК «АХА Страхування» вимушено констатувати відсутність правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування щодо заявленого випадку викрадення автомобіля KIA Rio, р. н. АН4418ІМ, з гаражу за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. 1-го Травня, 44. (Т. 1, а. с. 31, т. 2, а. с. 33)

31.07.2014 року ОСОБА_3 зверталась із заявою до начальника Словянського МВ ГУМВС України в Донецькій області стосовно того, що в період часу з 03.07.2014 року по 31.07.2014 року з подвіря належного їй домоволодіння по вул. 1-го Травня, 44 м. Словянська Донецької області був таємно, незаконно викрадений належний їй на праві власності автомобіль KIA Rio 1,4LX, 4DR, 4A/T білого кольору, р. н. АН4418ІМ. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу знаходилось в автомобілі, ключі від замку запалювання та брелок сигналізації знаходились в гаражі. Заявник просила відкрити кримінальне провадження за ст. ст. 289, 357 К України та притягнути до кримінальної відповідальності винних осіб. (Т. 2, а. с. 80)

Вищезазначена заява ОСОБА_3 була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.08.2014 року за № 0002808, про що свідчить відповідний витяг з кримінального провадження. (Т. 2, а. с. 81)

У відповідності до листів № И-3 від 02.09.2014 року та № 4/5298 від 05.09.2014 року, адресованих на імя ОСОБА_3, факт незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем KIA Rio 1,4LX, 4DR, 4A/T білого кольору, р. н. АН4418ІМ, який знаходився на подвірї домоволодіння № 44 по вул. 1-го Травня м. Словянська Донецької області, що сталося в період часу з 3 по 31 липня 2014 року зареєстровано в ЄРДР за № 0002802 від 09.08.2014 року за ч. 2 ст. 289 КК України. На теперішній час за матеріалами кримінального провадження ЄРДР № 0002802 від 09.08.2014 року проводиться досудове розслідування. Процесуальне рішення не прийнято. Осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, не встановлено. (Т. 1, а. с. 32, Т. 2, а. с. 36)

03.10.2014 року ОСОБА_3 зверталась до АТ «СК «АХА Страхування» із заявою, в якій просила переглянути рішення про відмову виплати страхового відшкодування у звязку з тим, що нею було отримано довідку про угон з міськвідділу міліції м. Словянська. у звязку з військовими діями в місті, ОСОБА_3 з родиною були вимушені раптово покинути місто, та при виїзді проводився обшук всіх речей, аж до спідньої білизни, тому й ключі, й документи були сховані в гаражі, автомобіль був поставлений на охорону з пульта, ключі та техпаспорт надійно сховані. Про настання страхового випадку «Викрадення» ОСОБА_3 стало відомо після повернення до місця мешкання. Замок та двері гаражу були зламані, в гаражі все перегорнуто, ключів, документів та автомобіля не було. (Т. 1, а. с. 28, зв. бік, Т. 2, а. с. 35)

Відповідно до відповіді АТ «СК «АХА Страхування» за вих. № 9303/26ЦВ від 27.10.2014 року на заяву ОСОБА_3 від 03.10.2014 року, 11.07.2014 року ОСОБА_3 звернулась в телефонному режимі до Страховика із повідомленням, з якого вбачається, що 08.06.2014 року її чоловік ОСОБА_4 залишив автомобіль KIA Rio, р. н. АН4418ІМ, в гаражі за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. 1-го Травня, 44, та у звязку з проведенням антитерористичної операції в м. Словянськ ОСОБА_3 з родиною виїхали до м. Донецька, при цьому ключі від замку запалювання та свідоцтво про реєстрацію ТЗ було залишено в автомобілі. 10.07.2014 року після повернення до м. Словянська було виявлено пошкодження гаражу та відсутність в ньому застрахованого ТЗ. У звязку з невиконанням обовязків, передбачених п. 25.3, 26.1.12 Договору, керуючись п. п. 29.4.6, 29.4.16 п. 29.4 Договору, Страховиком прийнято обґрунтоване рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, про що зазначено в листі від 31.07.2014 року за вих. № 6471/26ЦВ. Зазначена ОСОБА_3 в заяві від 03.10.2014 року інформація про обставини події не відповідає тим даним, які ОСОБА_3 надала в телефонному режимі в повідомленні про подію, що зафіксовано 11.07.2014 року. В свою чергу, згідно з п. 29.4.3, п. 29.4 Договору, Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо Страхувальник надав Страховику неправдиву інформацію про обєкт страхування або про факт настання страхового випадку та/ або у разі надання Страхувальником на запит Страховика відомостей, які не відповідають дійсності по фактам, що стосуються страхового випадку і його обставин. Згідно пп. 29.2.14 п. 29.2 Договору, до випадків, що не є страховими відносяться збитки, що сталися під час війни, військових дій, вторгнення військ, повстання, заколоту громадянських заворушень, конфіскації, примусового вилучення, реквізиції, арешту або пошкодження за розпорядженням існуючого де-юре або де-факто уряду або будь-якого органу влади, та доказом наявності зазначених обставин є: 1) інформація, зазначена в повідомленні про подію та в заяві про перегляд рішення Страховика; 2) Укази в. о. Президента та Президента України, зокрема, Указ в. о. Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», згідно з яким розпочато проведення антитерористичної операції (АТО), та яка станом на сьогоднішній день проводиться на території Донецької та Луганської областей; Указ в. о. Президента України від 01.05.2014 року № 447/2014 «Про заходи щодо підвищення обороноздатності держави» та Указ Президента України від 21.07.2014 року № 607 «Про часткову мобілізацію», затверджений Законом України 22 липня 2014 року № 1595-VII; 3) оперативна інформація Інформаційно-аналітичного центру Ради національної безпеки і оборони (РНБО) України щодо ситуації на території проведення АТО, допомоги українській армії, військових дій на території проведення АТО, міжнародної підтримки, що розміщується та оновлюється на офіційному сайті РНБО; 4) доказом настання збитку під час подій, що є виключенням зі страхування є також інформація Служби безпеки України від 30.07.2014 року: «За рішенням Президента України СБУ оприлюднює зібрану протягом липня 2014 року доказову базу, що свідчить про військову агресію РФ проти України, незаконне переправлення на нашу територію зброї та злочинних диверсійних груп, які обстрілюють українські населені пункти і вбивають людей. Про це голова СБУ заявив сьогодні на брифінгу у Службі безпеки України. «Доказова база, яка є у нашому розпорядженні, свідчить про військовий тероризм з боку РФ», - наголосив ОСОБА_5; 5) інформація, зазначена в листі Штабу антитерористичного центру при Службі безпеки України, від 03.10.2014 року, отримана Страховиком під час розслідування випадків в зоні АТО. Отже, згідно з даними РНБО, СБУ, територія Донецької області є територією збройних сутичок з терористами, місцем проведення військових дій та вчинення терористичних актів. При цьому, події, що мають місце на сході, збройні сутички з терористами кваліфікуються компетентними державними органами саме як «військові дії», а діяльність незаконних збройних формувань та терористичних організацій як терористичні акти». На підставі викладеного, вимушені констатувати відсутність правових підстав для виникнення зобовязань АТ «СК «АХА Страхування» за Договором відносно заявленої події, а тому відсутні підстави для перегляду прийнятного рішення. (Т. 1, а. с. 29-30, Т. 2, а. с. 37)

Як вбачається з наданих позивачем копій платіжних доручень № 5 від 03.12.2014 року, № 6 від 09.12.2014 року, № 7 від 17.12.2014 року, № 8 від 18.12.2014 року, № 1 від 14.01.2015 року, № 2 від 14.02.2015 року, № 3 від 14.03.2015 року та № 4 від 16.04.2015 року, позивачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № R1B від 18.12.2013 року за період з грудня 2014 року по квітень 2015 року було сплачено грошові кошти на загальну суму 34454,45 грн. (Т. 1, а. с. 33-34)

В своїх запереченнях проти заявлених позовних вимог від 04.06.2015 року представник відповідача АТ «СК «АХА Страхування», окрім позиції, наведеної вище у листах-відповідях, адресованих на імя позивача, № 6471/26ЦВ від 31.07.2014 року та № 9303/26ЦВ від 27.10.2014 року, додатково зазначив, що встановлюючи в умовах Договору п.п. 26.1.12., яким передбачено обовязок Страхувальника надати ключі, документи від застрахованого транспортного засобу тощо, Страховик включав в цей пункт можливу недобросовісну/шахрайську поведінку Страхувальника (особи, допущеної до керування) щодо зникнення транспортного засобу; можливість в подальшому безперешкодно використовувати транспортний засіб особами, які ним заволоділи, маючи ключі, документи, що ускладнить оперативний розшук та передачу транспортного засобу власнику чи Страховику відповідно до умов абандону тощо. Таким чином, Страхувальниця при експлуатації застрахованого транспортного засобу повинна була врахувати, що при настанні події за ризиком «Викрадення» вона зобовязана виконати обовязок, передбачений пп. 26.1.12. п. 26.1. Договору, а у разі невиконання - Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування. Враховуючи зазначене вище, керуючись умовами Договору АТ «СК «АХА Страхування» скористалося своїм правом на відмову у виплаті страхового відшкодування з підстав, передбачених п. 29.4. Договору, про що було повідомлено Страхувальника листом вих. № 6471/26ЦВ від 31.07.2014 р., відтак рішення Страховика відповідає вимогам Договору та вимогам діючого законодавства України, а отже у Страховика не виникає обовязку здійснювати виплату страхового відшкодування за заявленим збитком. Не погоджуючись з прийнятим Страховиком рішенням про відмову у виплаті страхового відшкодування Страхувальник звернулася із заявою від 03.10.2014 р. про перегляд рішення, в якій зазначає наступне: «В связи с военными действиями в городе, мы были вынуждены внезапно выехать из города, а при выезде проводился обыск всех вещей, вплоть до нижнего белья. Потому ключи и документы были спрятаны в гараже, машина была поставлена на охрану с пульта, ключи и техпаспорт належно спрятаны… О наступлении страхового случая «Похищение» мне стало известно по возвращению к месту жительства. Замок и двери гаража были взломаны, в гараже все перерыто, ключей, документов, машины не оказалось.» При цьому, в заяві ОСОБА_3 від 31.07.2014 р. (вх. № 8603/12 від 08.08.2014 р.) зазначені наступні обставини події: «В период времени с 3 июля по 31 июля 2014 г., со двора принадлежащего мне домовладения расположенного по адресу г. Славянск, ул. 1-го Мая, 44, неустановленные лица, тайно, незаконно завладели принадлежащим мне транспортным средством автомобилем KIA Rio, 1,4LX, 4DR, 4A/T, цвет белый, 2013 года выпуска, регистрационный номер НОМЕР_2. О наступлении страхового случая «Похищение» мне стало известно непосредственно по возвращению к месту моего жительства в ІНФОРМАЦІЯ_2 31.07.2014 года.» В свою чергу, як вбачається із запису телефонного повідомлення про подію, заявленого 11.07.2014 року, ОСОБА_3 надано інші пояснення про обставини події, а саме Страховику повідомлено, що 08.06.2014 року чоловік Страхувальниці ОСОБА_4 залишив автомобіль KIA Rio, р. н. АН4418ІМ, в гаражі за адресою: Донецька обл., м. Словянськ, вул. 1-го Травня, 44, та у звязку з проведенням антитерористичної операції в м. Словянську 09.06.2014 року виїхали до м. Донецьк, при цьому ключі від замку запалювання та свідоцтво про реєстрацію ТЗ залишено в автомобілі. Повернувшись до м. Словянськ 10.07.2014 р. виявлено пошкодження гаражу та відсутність в ньому застрахованого ТЗ. 10.07.2014 р. чоловік ОСОБА_4 звернувся до правоохоронних органів, на що йому було повідомлено, що співробітники міліції будуть призначені пізніше. Викладене свідчить, що має місце надання Страховику Страхувальницею ОСОБА_3 неправдивої інформації про факт настання страхового випадку та відомостей, які не відповідають дійсності по фактах, що стосуються заявленого випадку і його обставин, а саме щодо періоду виїзду з міста Словянськ (03.07.2014 р. - 31.07.2014 р.), місцезнаходження автомобіля (на подвірї), дати повернення до м. Словянська і виявлення зникнення автомобіля KIA Rio, р. н. АН4418ІМ (31.07.2014 р.). В свою чергу, згідно із пп. 29.4.3. п. 29.4. Договору Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо Страхувальник надав Страховику неправдиву інформацію про обєкт страхування або про факт настання страхового випадку та/або у разі надання Страхувальником на запит Страховика відомостей, які не відповідають дійсності по фактам, що стосуються страхового випадку і його обставин, про що було повідомлено Страхувальнику листом вих. № 9303/26ЦВ від 27.10.2014 р. Також вбачається надання ОСОБА_3 суперечливої інформації в позові: «03.07.2014 року я була вимушена покинути своє постійне місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, та виїхати до м. Донецька, через те, що в моєму місті були відсутні тривалий час вода, світло… Відїжджаючи я залишила свій автомобіль KIA Rio, … р. н. АН4418ІМ у гаражі за місцем свого постійного проживання, автомобіль було поставлено на протиугінний пристрій, ключі та свідоцтво про реєстрацію мій чоловік надійно заховав в гаражі, приміщення закрив на ключ. 11.07.2014 р., мені стало відомо про викрадення мого автомобіля, про що я в телефонному режимі повідомила страхову компанію. До м. Словянська я повернулася 31.07.2014 р. та виявила, що замки гаража пошкоджено, мій автомобіль викрадено, з таємної схованки зникли також документи та ключі.» Проте, зазначена інформація в позові щодо дати виїзду з м. Словянська, місцезнаходження ключів та свідоцтва про реєстрацію ТЗ, а також дати повернення до м. Словянська не відповідає обставинам події, про які повідомлено ОСОБА_3 Страховику телефоном 11.07.2014 року. Враховуючи викладене, письмові пояснення ОСОБА_3 в позові викликають сумніви в їх достовірності, отже не можуть розглядатись судом в якості доказу. Щодо виключення із страхових випадків заявленої події. Пунктом 29.2. Договору встановлено перелік випадків, які не є страховими, та при настанні яких відповідальність страховика за Договором не виникає незалежно від наявності ознак будь-якого страхового ризику за Договором. До таких випадків, згідно з пп. 29.2.14. п. 29.2. Договору відносяться збитки, що виникли під час війни, військових дій, вторгнення військ, повстання, заколоту громадянських заворушень, конфіскації, примусового вилучення, реквізиції, арешту або пошкодження за розпорядженням існуючого де-юре або де-факто уряду або будь-якого органу влади. Згідно з пп. 25.4.3. п. 25.4. Договору, Страховик має право самостійно зясовувати причини та обставини страхового випадку. Так, в результаті зясування обставин заявленого випадку Страховиком встановлено, що заявлений збиток завданий під час подій, які зазначені в п. 29.2. Договору, що підтверджується наступними документами та інформацією, а саме: інформацією, зазначеною в заяві ОСОБА_3 від 03.10.2014 р.: «В связи с военными действиями в городе, мы были вынуждены внезапно выехать из города…»; Указами в. о. Президента та Президента України, зокрема: Указ в. о. Президента України від 14.04.2014 р. № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», Указ в. о. Президента України від 01.05.2014 р. № 447/2014 «Про заходи щодо підвищення обороноздатності держави» та Указ Президента України від 21.07.2014 р. № 607 «Про часткову мобілізацію», затверджений Законом України 22 липня 2014 року, № 1595-VII; оперативною інформацією Інформаційно-аналітичного центру Ради національної безпеки і оборони (РНБО) України щодо ситуації на території проведення АТО, допомоги українській армії, військових дій на території проведення АТО, міжнародної підтримки, що розміщується та оновлюється на офіційному сайті http://www.rnbo.gov.ua/news/1711.html; інформацією Служби безпеки України від 30.07.2014 року: «За рішенням Президента України СБУ оприлюднює зібрану протягом липня 2014 року доказову базу, що свідчить про військову агресію РФ проти України, незаконне переправлення на нашу територію зброї та злочинних диверсійних груп, які обстрілюють українські населені пункти і вбивають людей. Про це голова СБУ заявив сьогодні на брифінгу у Службі безпеки України. «Доказова база, яка є у нашому розпорядженні, свідчить про військовий тероризм з боку РФ», - наголосив ОСОБА_5»; інформацією, зазначеною в листі Штабу антитерористичного центру при Службі безпеки України, від 03.10.2014 року, отримана Страховиком під час розслідування випадків в зоні АТО; розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», згідно з яким м. Словянськ входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція; Генеральною прокуратурою України, в тому числі інформацією щодо фактів порушення кримінальних справ за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 258 258-5 Кримінального кодексу України; повідомленнями органів державної влади, розміщеними на офіційних та неофіційних Інтернет ресурсах та в інших засобах масової інформації, до яких належать повідомлення МВС України, інформаційні повідомлення Антитерористичного центру Служби безпеки України та Прес-служби Президента України; повідомленнями Генеральної прокуратури України. Отже, згідно з даними РНБО, СБУ України, територія Донецької області, в тому числі м. Словянськ, є територією збройних сутичок з терористами, місцем проведення військовий дій та вчинення терористичних актів. При цьому події, що мають місце на сході, збройні сутички з терористами кваліфікуються компетентними державними органами саме як «військові дії», а діяльність незаконних збройних формувань та терористичних організацій - як «терористичні акти». При цьому умови Договорів страхування не містять положень згідно з якими наявність зазначених подій та їх доведення повязується з фактом офіційного оголошення війни та/введення воєнного стану. Натомість ч. 3 ст. 5 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» містить положення, які визначають можливість кваліфікації подій як «військові дії» під час проведення АТО незалежно від оголошення війни та введення воєнного стану. Також підтвердженням організації в м. Словянську в період з квітня місяця 2014 р. терористичних, військових дій та масових заворушень є вирок Словянського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2015 року, в якому розкривається діяльність терористичної організації під назвою «Донецька народна Республіка» (далі - ДНР). На підставі зазначеного, керуючись умовами Договору, заявлена подія не є страховим випадком, в звязку з чим відсутні правові підстави для виникнення зобовязань АТ «СК «АХА Страхування» за Договором відносно заявленої події захоплення автомобіля KIA Rio, р. н. АН4418ІМ. Позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. та 2000,00 грн. витрати на правову допомогу, та відповідач заперечує проти даних позовних вимог, оскільки відповідно до ч. 1. ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка завдана внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи те, що відповідачем було прийнято рішення щодо відсутності правових підстав для виплати страхового відшкодування щодо заявленого випадку відповідно до вимог Договору страхування та діючого законодавства України, моральна шкода не підлягає відшкодуванню позивачу. Також, слід враховувати і те, що п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що: «Відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Так, позивач в своїй позовній заяві не розяснив, на підставі чого він визначив розмір моральної шкоди та з яких міркувань виходив при цьому. Окрему увагу слід звернути на те, що Позивач не надав жодного доказу, який би підтверджував завдання йому моральної шкоди відповідачем у розмірі 10000,00 грн. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту саме майнових інтересів, про що також свідчить судова практика. Так, Верховний Суд України ухвалою вiд 02.08.2006 року «Про стягнення страхового відшкодування, збитків, пені та відшкодування моральної шкоди» зазначає, що відносини, передбачені ст. 1 Закону України «Про страхування», є договірними відносинами, за порушення яких передбачена майнова (фінансова) відповідальність. Крім того, п. 29.3.12. Договору визначено, що Страховик не відшкодовує непрямі збитки, викликані страховим випадком (моральна шкода, та інше). Отже, у відповідача відсутні правові підстави для відшкодування Позивачеві моральної шкоди. Враховуючи те, що відповідачем було прийнято рішення щодо відсутності правових підстав для виплати страхового відшкодування щодо заявленого випадку відповідно до вимог Договору страхування та діючого законодавства України, що підтверджується вищевикладеним, у відповідача також відсутні підстави для відшкодування Позивачу витрат на правову допомогу. Додатково відповідач звертає увагу суду на те, що ОСОБА_3 є неналежним позивачем щодо вимог про стягнення страхового відшкодування з АТ «СК «АХА Страхування» за Договором, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про страхування», Страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування. Під час укладення Договору добровільного страхування наземного транспорту № 332515Га/13д/АЛФ від 18.12.2013 р. між позивачем та відповідачем було визначено Вигодонабувача за Договором ПАТ «ВТБ Банк» (п. 3 Договору). Відповідно до Вісника ВСУ № 8 (132)2011 щодо судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, суди повинні відмовляти у позовах Страхувальника до Страховика при наявності Вигодонабувача за Договором страхування, мотивуючи своє рішення тим, що коли потерпілий, який виступає як третя особа, на користь якої укладено договір страхування, не скористався своїм правом на отримання страхової виплати, то страхувальник не вправі вимагати від страховика виконання договору на користь третьої особи. Стягувати чи не стягувати зі страховика страхову виплату - це право зазначеної третьої особи. Таким чином, право вимоги позивач (потерпілий, страхувальник) може мати лише на підставі уповноваження його належним чином Вигодонабувачем. Якщо ж Вигодонабувач не наділив позивача такими повноваженнями, то останній не має права на одержання страхової виплати і на цій підставі є неналежним позивачем у позові про її стягнення. За змістом наведених норм законодавства, а також із суті Договору випливає, що договір страхування надає право третій особі (Вигодонабувачу) вимагати від Страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє Вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обовязків останнього. Також із матеріалів справи вбачається, що Вигодонабувач - ПАТ «ВТБ Банк» був залучений до участі у справі як третя особа та згідно зі ст. 34 ЦПК України самостійних позовних вимог до страховика про стягнення на його користь страхової виплати не заявив. Отже, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування на користь третьої особи, яка не уповноважувала Позивача представляти її інтереси в суді. Стягувати страхову виплату зі страховика у даному випадку є правом вигодонабувача. Оскільки, як норми ЦПК України, так і спеціальні норми законодавства в сфері страхування не передбачають права предявлення позову в інтересах таких осіб як вигодонабувачів, то ОСОБА_3, за предявленими нею позовними вимогами щодо стягнення страхового відшкодування на користь ПАТ «ВТБ Банк», є неналежним позивачем та у задоволенні цих позовних вимогах повинно бути відмовлено. Виходячи з вищевикладеного, позов не підлягає задоволенню, оскільки: ОСОБА_3 не виконала обовязків, передбачених умовами Договору, щодо надання основного та додаткового комплекту ключів до замку запалювання ТЗ, пристроїв дистанційного управління системою для запобігання викраденню, свідоцтва про реєстрацію ТЗ, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно із п.п. 29.4.6., 29.4.16 п. 29.4Договору; ОСОБА_3 надала суперечливу інформацію про факт настання заявленого випадку та відомостей, які не відповідають дійсності по фактах, що стосуються випадку і його обставин, а саме щодо періоду виїзду з міста Словянськ, місцезнаходження автомобіля, дати повернення до м. Словянськ і виявлення зникнення автомобіля НОМЕР_4, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно із п.п. 29.4.3. п. 29.4. Договору; заявлена подія не є страховим випадком, оскільки є виключенням із страхових випадків згідно із п.п. 29.2.14. п. 29.2. Договору; ОСОБА_3 є неналежним позивачем в даній справі. (Т. 1, а. с. 235-237, Т. 2, а. с. 12-21)

Відповідно до заяви ПАТ «ВТБ Банк» № 4892/1-2 від 05.06.2015 року та розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № R1B від 18.12.2013 року, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3, станом на 04.06.2015 року: борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту, становить 88275,75 грн., в т. ч. поточна заборгованість за кредитом 85784,61 грн., заборгованість за простроченим кредитом 2491,14 грн.; борг за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням 3 % річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо сплати процентів, становить 0,41 грн., в т. ч. сума простроченої заборгованості за відсотками 0,00 грн., сума заборгованості за відсотками за період з 18.05.2015 року по 03.06.2015 року 0,41 грн.; борг по комісії за обслуговування кредиту з урахуванням 0,5 % пені, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань, - 2370,48 грн., в т. ч. прострочена заборгованість о комісії 0,00 грн., поточна сума заборгованості за комісією 2370,48 грн.; пеня, нарахована у звязку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5 % за кожен день прострочення платежу, - 1281,08 грн. Загальна заборгованість за кредитним договором становить 91927,72 грн. (Т. 1, а. с. 246, 247)

Згідно з довідкою ПАТ «ВТБ Банк» про поточний стан заборгованості від 05.06.2015 року № 577/300-2, заборгованість за кредитним договором від 18.12.2013 року № R1B, укладеним з позичальником ОСОБА_3, становить 90646,66 грн. (Т. 2, а. с. 3)

У відповідності до стенограми прослуханого в судовому засіданні запису телефонної розмови ОСОБА_3 з оператором АТ «СК «АХА Страхування», який відбувся 11.07.2014 року та був записаний за згодою позивача, ОСОБА_3 повідомила оператору АТ «СК «АХА Страхування», що з м. Словянська вони з родиною поїхали 09 червня 2014 року, а повернулись додому 10 липня 2014 року. Коли родина ОСОБА_3 виїжджала з м. Словянська, вони залишили автомобіль KIA Rio, р. н. АН4418ІМ, який належить на праві власності позивачу, в гаражі за місцем їх мешкання по вул. 1-го Травня, 44 м. Словянська, автомобіль вони не брали з 08 червня 2014 року. Документи на автомобіль, технічний паспорт та ключі від замку запалювання залишились в бардачку автомобіля, ключів від автомобіля у ОСОБА_3 немає. ОСОБА_3 не памятає, чи зачиняли вони автомобіль перед тим, як поїхати, гараж вони зачиняли, та коли приїхали додому, ворота гаражу були зламані, автомобіля всередині не було. (Т. 2, а. с. 27-32)

Також відповідачем суду надано матеріали стосовно викрадення автомобіля TOYOTA Corolla, р. н. АН9381ІК, який належить на праві власності чоловіку позивача ОСОБА_4 (Т. 2, а. с. 38, 39, 40), однак суд надані документи не приймає в якості доказів, оскільки вони не несуть доказової бази та не мають відношення до цивільної справи за позовом ОСОБА_3

З пояснень свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні вбачається, що він є чоловіком позивача ОСОБА_3, яка є власником спірного автомобілю KIA Rio, користувалися цим автомобілем вони обидва. В липні 2014 року вони з дружиною вирішили виїхати з м. Словянська до м. Донецька, він загнав автомобіль до гаражу, замкнув на ключ, увімкнув охорону, сховав ключі з документами в підвалі гаражу, і вони виїхали. Потім їм подзвонила сестра дружини і повідомила, що її чоловік дивився на їх будинок та бачив зламані ворота гаражу, в якому автомобіль відсутній. Виїхали вони на початку липня 2014 року, повернулися наприкінці липня, точних дат він не памятає, в м. Словянську протягом червня-липня 2014 року не було світла, води, каналізації, дружина є гіпертоніком, страждає на серцеві захворювання, тому він вирішив вивезти її до м. Донецька. Вони не поїхали на їх автомобілі, оскільки був великий ризик обстрілу, тому безпечніше було виїхати пасажирським автобусом. Дружина ОСОБА_3 після викрадення автомобіля зверталася до страхової компанії, але він не був присутнім під час розмови, дружина була в шоковому стані. Вони з дружиною весь час були разом, разом виїхали та разом повернулися до м. Словянська. Додаткові ключі від автомобілю були у них на роботі у сейфі по вул. К.Маркса, 34 м. Словянська, де є нічний сторож. Але приміщення хімчистки було захоплено озброєними людьми. Площу гаражу не знає, але він розрахований на 2 автомобілі. Причиною виїзду з міста був стан здоровя дружини. З приводу отримання довідки про проведення бойових дій він їздив до торгівельно-промислової палати, але йому там повідомили, що ніяких бойових дій немає, є бандити з автоматами, а як кваліфікувати захоплення державних установ це не його компетенція. Про зникнення додаткового комплекту ключів автомобіля з офісу дізнався наприкінці липня 2014 року, коли повернувся до міста, про що відразу повідомив ОВС. Можливо, він ходив 10.07.2014 року до ОВС, але працівники міліції ще не були призначені. Він не памятає дату виїзду та повернення до міста, виїхав на початку липня, повернувся наприкінці липня 2014 року.

Представник відповідача в своїх запереченнях посилається на той факт, що заявлена ОСОБА_3 подія викрадення належного їй автомобіля взагалі має бути виключена із страхових випадків, оскільки п. 29.2 Договору страхування встановлено перелік випадків, які не є страховими, та при настанні яких відповідальність страховика за Договором не виникає незалежно від наявності ознак будь-якого страхового ризику за Договором. До таких випадків, згідно з пп. 29.2.14 п. 29.2 Договору відносяться збитки, що виникли під час війни, військових дій, вторгнення військ, повстання, заколоту, громадянських заворушень, конфіскації, примусового вилучення, реквізиції, арешту або пошкодження за розпорядженням існуючого де-юре або де-факто уряду або будь-якого органу влади.

В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилається на оперативну інформацію Інформаційно-аналітичного центру РНБОУ станом на 18:00 23.06.2014 року (Т. 2, а. с. 41), оперативну інформацію Інформаційно-аналітичного центру РНБОУ станом на 12:00 30.06.2014 року (Т. 2, а. с. 42), оперативну інформацію Інформаційно-аналітичного центру РНБОУ станом на 12:00 06.07.2014 року (Т. 2, а. с. 43), відомості Служби безпеки України від 30.07.2014 року (Т. 2, а. с. 44), від 24.04.2014 року (Т. 2, а. с. 47), від 07.05.2014 року (Т. 2, а. с. 48), лист Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 03.10.2014 року № 33/5856 (Т. 2, а. с. 45), інформацією Генеральної прокуратури України станом на 12.05.2014 року та 16.05.2014 року (Т. 2, а. с. 46, 50), інформацією офіційного інтернет-представництва Президента України станом на 11.05.2014 року (Т. 2, а. с. 49) та вирок Словянського міськрайонного суду Донецької області від 13.01.2015 року у кримінальній справі за єд. унік. № 243/4875/14 (Т. 2, а. с. 51-62), однак з наданих представником відповідача вищезазначених документів та роздруківок, а також з листа Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 04.06.2015 року № 33/5798 «Щодо надання публічної інформації» (Т. 2, а. с. 82) вбачається, що з 07.04.2014 року на території Донецької та Луганської областей незаконними збройними формуваннями вчиняються чисельні терористичні акти, повязані із захопленням державних та громадських будівель і споруд, незаконним заволодінням транспортними засобами, умисними вбивствами, захопленням заручників, блокуванням і пошкодженням обєктів транспортної системи тощо, що створює безпосередню загрозу життю і безпеці громадян, збереженню їх майна, обмежують свободу пересування територією зазначених областей. У звязку з цим з 07.04.2014 року на територіях Донецької та Луганської областей субєктами боротьби з тероризмом вживаються активні заходи з проведення широкомасштабної антитерористичної операції у звязку з рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405. Територія Донецької області, в т. ч. м. Словянськ, з 07.04.2014 року визначені районом проведення антитерористичної операції, відповідно до ст. 12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» наказом АТЦ при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення».

Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», антитерористична операція комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Тобто антитерористична операція це особливий спеціальний вид заходів, які не відносяться чітко до бойових або військових дій, з огляду на що суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача в даній частині.

Що стосується доводів представника відповідача стосовно того, що ОСОБА_3 не виконала свої обовязки, передбачені пп. пп. 29.4.6, 29.4.16 п. 29.4 Договору страхування, надала суперечливу інформацію про факт настання заявленого випадку та відомості, які не відповідають дійсності по фактах, що стосуються випадку і його обставин, а також стосовно того, що ОСОБА_3 є неналежним позивачем у справі в частині позовних вимог, які стосуються стягнення страхового відшкодування на користь ПАТ «ВТБ Банк», суд вважає заявлені доводи змістовними та такими, що знаходять своє підтвердження, виходячи з наступного.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що 03.07.2014 року позивач ОСОБА_3 разом з родиною покинула м. Словянськ через те, що місто було окуповано озброєними людьми, та поїхала до м. Донецька, де 11.07.2014 року дізналася про викрадення її автомобіля з гаражу, після чого 31.07.2014 року ОСОБА_3 повернулась з родиною додому та звернулась із заявою до відповідача стосовно настання страхового випадку та із заявою до правоохоронних органів стосовно відкриття кримінального провадження та розслідування події, що сталася. Також з наданих доказів вбачається, що документи на викрадений автомобіль KIA Rio, р. н. АН4418ІМ, та ключі від замку запалювання були належним чином сховані в гаражі, автомобіль був зачинений. Однак, з прослуханого в судовому засіданні аудіозапису первісної телефонної розмови ОСОБА_3 з оператором АТ «СК «АХА Страхування», яка відбулася 11.07.2014 року, та запис якої був здійснений за погодженням з ОСОБА_3, що також було відображено в аудіозапису, вбачається, що позивач ОСОБА_3 з родиною поїхали з м. Словянська 09.06.2014 року та повернулись додому 10.07.2014 року. Коли родина ОСОБА_3 відїжджала, вони залишили належний позивачу автомобіль KIA Rio, р. н. АН4418ІМ, в гаражі будинку по вул. 1-го Травня, 44 м. Словянська Донецької області, документи на автомобіль та ключі від замку запалювання та протиугінного пристрою залишились в салоні автомобіля. Тобто в даному випадку, дійсно, вбачається наданням позивачем ОСОБА_3 недостовірної інформації стосовно події викрадення автомобіля, що сталася.

Суд не приймає до уваги доводи позивача ОСОБА_3, викладені в позовній заяві, доводи представника позивача та пояснення свідка ОСОБА_4, які стосуються періоду їх відсутності у м. Словянську, а також доводи стосовно місцезнаходження викраденого автомобіля, ключів від замку запалювання, механічного протиугінного пристрою та документів на автомобіль, оскільки судом вбачаються суттєві розбіжності між наданими позивачем письмовими доказами та наданим аудіозаписом телефонної розмови, в якій зафіксоване первісне повідомлення ОСОБА_3 про викрадення автомобіля від 11.07.2014 року.

У суду немає сумнівів стосовно достовірності наданого аудіозапису розмови позивача з оператором АТ «СК «АХА Страхування» від 11.07.2014 року, оскільки під час даної розмови ОСОБА_3 погодилась на її фіксування, назвала свої паспортні дані, а також позивач та її представник в судовому засіданні не спростували достовірності наданого аудіозапису у разі їх незгоди з ним, не скористались своїм правом та не клопотали про призначення відповідної експертизи з метою зясування ідентичності голосу ОСОБА_3 з голосом жінки, який чутно на аудіозаписі.

Відповідно до пп. пп. 25.3.3, 25.3.4, 25.3.6, 25.3.7, 25.3.8 Договору страхування № 332512Га/13д/АЛФ від 18.12.2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем, ОСОБА_3 як Страхувальник зобовязана:

· при укладенні Договору надати Страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки ступеня страхового ризику, і надалі письмово протягом 4-х робочих днів з дати виникнення таких обставин інформувати його про будь-які зміни страхового ризику чи обставини, що істотно впливають на умови Договору (передача застрахованого транспортного засобу в оренду (прокат) чи в заставу, зміна власника транспортного засобу, заміна кузова чи двигуна, встановлення додаткового обладнання, наявність подвійного страхування, зняття транспортного засобу з державного обліку, втрата ключів чи реєстраційних документів на застрахований транспортний засіб, поломка чи зняття протиугінного пристрою, наявність випадків протягом попереднього року, що могли б бути кваліфіковані як страхові за даним Договором, використання ТЗ як таксі);

· не зберігати та/або не залишати без нагляду основні та додаткові ключі до замку запалювання, ключі механічного протиугінного пристрою та/або пристрою дистанційного управління протиугінною системою, документи, що надають право на управління застрахованим транспортним засобом (в тому числі, але не виключно: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, довіреність (у випадку її наявності), тимчасовий реєстраційний талон, подорожній лист службового автомобіля) у автомобілях та інших ТЗ (в тому числі в застрахованому ТЗ), в місцях та приміщеннях, де можливий неконтрольований доступ сторонніх осіб;

· у випадку, якщо в страхове покриття за Договором входить ризик «Викрадення», використовувати (вмикати) протиугінний пристрій при будь-якому, навіть короткотерміновому залишенні ТЗ;

· ознайомити осіб, допущенних до керування застрахованим ТЗ у встановленому законом порядку, з умовами Договору та Правилами;

· здійснювати всі необхідні, можливі та доречні дії щодо запобігання виникненню страхових випадків та зменшення їх наслідків.

В даному випадку судом з наданих суду доказів з достовірністю встановлено, що позивачем ОСОБА_3 було порушено вищевказані умови Договору страхування, було надано Страховику АТ «СК «АХА Страхування» недостовірну інформацію про факт настання страхового випадку, а також надано Страховику документи, які містять неправдиву інформацію стосовно страхового випадку, що мав місце, а тому відповідач повноправно скористався своїм правом, передбаченим п. 29.4 Договору страхування, та відмовив ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування, що також передбачено п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 991 ЦК України, відповідно до яких страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, повязаних із виконанням ними громадянського чи службового обовязку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоровя, честі гідності та ділової репутації; подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про обєкт страхування або про факт настання страхового випадку; несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

У відповідності до ст. 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. З моменту вираження третьою особою наміру скористатися своїм правом сторони не можуть розірвати або змінити договір без згоди третьої особи, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобовязаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Зазначене положення міститься і в ст. 3 Закону України «Про страхування».

Згідно з пп. 28.4.1 п. 28.4 Договору страхування № 332512Га/13д/АЛФ від 18.12.2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем, виплата за ризиком «Викрадення» здійснюється наступним чином: Страховик виплачує Вигодонабувачу 30 % від суми страхового відшкодування протягом 10 банківських днів після надання Страховику постанови про порушення кримінальної справи за фактом незаконного заволодіння, з врахуванням п. 24.2.1, 27.1 та 26.1.12 Договору, а 70 % страхового відшкодування протягом 10 банківських днів з моменту отримання Страховиком документів, що підтверджують настання однієї з наступних обставин: зупинення досудового слідства чи винесення судового рішення (вироку) по зазначеній кримінальній справі, яке набрало чинності (за умови, що вони не містять підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування). При цьому, якщо після виплати страхового відшкодування судовим рішенням (вироком) в кримінальній справі буде встановлена вина Страхувальника у настанні випадку, чи встановлені інші обставини, що є підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування, Страхувальник зобовязаний повернути Страховику суму виплаченого Вигодонабувачу страхового відшкодування протягом 30 днів х дня предявлення відповідної вимоги Страховиком.

В даному випадку за Договором страхування Вигодонабувачем визначено ПАТ «ВТБ Банк», однак позивачем не надано суду доказів того, що ПАТ «ВТБ Банк» відмовилося від свого права на отримання страхового відшкодування, з огляду на що суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування на користь ПАТ «ВТБ Банк» дійсно висуваються неналежним позивачем, оскільки в подібному випадку вимогу про стягнення зі Страховика суми страхового відшкодування має бути подано лише Вигодонабувачем ПАТ «ВТБ Банк» у разі, якщо Вигодонабувач не відмовиться від свого права. Позивач ОСОБА_3 може скористуватися своїм правом вимагати виконання договору на її користь лише у разі, якщо ПАТ «ВТБ Банк» відмовиться від права, наданого йому на підставі договору. Така правова позиція також викладена в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.10.2014 року у справі № 6-24134св14.

З вищенаведених підстав також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобовязання відповідача укласти з позивачем договір про передачу права власності застрахованого автомобіля в разі його відшукання.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В даному випадку Страховик АТ «СК «АХА Страхування», відмовляючи у виплаті позивачу страхового відшкодування, діяв правомірно, на підставі укладеного Договору та вимог чинного законодавства України, окрім того, вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від основних вимог, які не підлягають задоволенню, з огляду на що суд вважає заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми 10000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди неправомірними та такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, керуючись принципами розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до АТ «СК «АХА Страхування», за участю третьої особи ПАТ «ВТБ Банк», про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави, витрати, повязані з наданням правової допомоги, в сумі 2000,00 грн. слід покласти на позивача.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 10, 11,174, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», за участю третьої особи публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», про захист прав споживачів, стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії, відмовити.

Витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до відповідного апеляційного суду через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складене та підписане у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 19 червня 2015 року.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_6