Провадження № 6/761/858/2015
У Х В А Л А

01 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Анісковець Г.С.

розглянувши подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Нещадима Івана Сергійовича про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа, -

в с т а н о в и в:

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС України Нещадим І. С. (далі по тексту - державний виконавець) звернувся до суду з поданням, погодженим Заступником директора Департаменту - Начальником Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України С.С. Крайчинським, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, з вилучення паспортного документа, до виконання зобов'язань покладених на нього рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці у справі №212/1389/2012.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту ДВС України перебуває виконавче провадження №40511472, відкрите на підставі виконавчого листа Ленінського районного суду м.Вінниці, виданого 30 березня 2012р. у справі №212/1389/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Хрещатик», в особі Вінницького регіонального відділення «ПАТ КБ «Хрещатик», 18263110,19 грн.

Оскільки боржник не вчиняє жодних дій для погашення заборгованості, державний виконавець звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним поданням.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, у поданні клопотав про розгляд подання за його відсутності. Враховуючи швидкоплинність процесу розгляду даної категорії справ, суд приходить до висновку про можливість розгляду подання за відсутності державного виконавця на підставі наданих копій матеріалів виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Також п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ухилення особи від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Положеннями цієї ж статті визначено, що паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами, уповноваженими на те посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, та консульською службою України.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту ухилення боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Однак, державний виконавець не надав суду доказів, які б давали підстави вважати, що боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_2 має намір ухилятись від виконання судового рішення, в тому числі і шляхом залишення території України. Крім цього, з матеріалів подання та наданих копій матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що державним виконавцем були належним чином реалізовані передбачені Законом виконавчі дії задля виконання рішення суду та безпосередньо розшуку майна боржника на яке можна звернути стягнення, а тому суд вважає, що немає підстав вважати, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов'язання за рішенням суду.

Крім того, державним виконавцем не виконано вимогу п. 11.1.5. Інструкції з організації примусового виконання рішень, зокрема щодо повідомлення боржника про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 209, 210, 293, 294, 377-1 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Нещадима Івана Сергійовича про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: