АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/675/13-цГоловуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/1163/15 Доповідач - Фащевська Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Ходоровський М. В., Гурзель І. В.,

з участю секретаря - Танцюра О.В.

представника ПАТ "Дельтабанк" Іванюк Т.М., представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельтабанк" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельтабанк" до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

Представник ПАТ "Дельта Банк" звернувся в суд з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення суду, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельтабанк" до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту №06/06/07 -Склв від 18.01.2007 р. №06/07/07 - Склв від 18.01.2007 р. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору №13/06/101/07 - Склв від 18.01.2007 р. - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник апелянта просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15 квітня 2015 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі та звернути стягнення на предмет іпотеки - трьохкімнатну квартиру №9, гараж Б-ІІІ, загальною площею 128, 3 кв.м., в будинку АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги ПАТ "ДельтаБанк" у розмірі 658 187, 49 грн. за кредитним договором №06/06/07 - Склв від 18.01.2007 року, укладеного із ОСОБА_4 в сумі 353 869,92 грн., та кредитним договором № 06/06/07 - Склв від 18.01.2007 року, укладеного із ОСОБА_5 в сумі 304 317,57 грн. та погашення судових витрат у розмірі 1820 грн., стягнути із ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" витрати по сплаті судового збору.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що вимоги банку не підлягають задоволенню у зв'язку з пропущенням строку позовної давності.

Колегія погоджується з таким висновком суду.

18.01.2007 р. ОСОБА_4 уклала з ВАТ «Кредитпромбанк» кредитний договір №06/06/07-Склв, за умовами якого вона отримала кредит в сумі 40000 доларів США терміном до 16.01.2009 р. зі сплатою за користування кредитом 14.15 % річних.

18.01.2007 р. ОСОБА_5 уклав з ВАТ «Кредитпромбанк» кредитний договір №06/07/07-Склв, за умовами якого він отримав кредит в сумі 40000 доларів США терміном до 16.01.2009 р. зі сплатою за користування кредитом 14.15 % річних.

18.01.2007 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_4, діючи від імені ОСОБА_2 по довіреності від 20.11.2006 р., уклали з ВАТ «Кредитпромбанк» іпотечний договір №13/06/101/07-Склв, посвідчений 18.01.2007 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Олексишин З.З., за умовами якого ОСОБА_2 стала майновим поручителем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по укладених ними кредитних договорах від 18.01.2007 р. №06/06/07-Склв, №06/07/07-Склв, передавши в іпотеку квартиру №9 та гараж Б-ІІІ загальною площею 128.3кв.м. в будинку АДРЕСА_1.

Із заяв на видачу готівки вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали від ПАТ «Кредитпромбанк» по 40000 доларів США.

Із розрахунку заборгованості за договором кредиту №06/07/07-Склв від 18.01.2007 р. вбачається, що заборгованість ОСОБА_5 складає 38073.01 доларів США.

Із розрахунку заборгованості за договором кредиту №06/06/07-Склв від 18.01.2007 р. вбачається, що заборгованість ОСОБА_4 складає 44319.61 доларів США.

ПАТ «Кредитпромбанк» на адресу реєстрації відповідача, надіслано повідомлення від 22.06.2010 р. №636-066, щодо наявної заборгованості за договорами кредиту №06/07/07-Склв, №06/06/07-Склв від 18.01.2007 р. та заходів, які будуть вживатися у разі її непогашення, проте вказані вимоги - попередження залишені відповідачем без відповіді та погашення повних сум заборгованості.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22.11.2011 р. із ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» стягнуто 44319.61 долари США, що еквівалентно 353869.92 гривень заборгованості за кредитним договором та 1820 грн. в повернення сплачених судових витрат.

26.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «Кредитпромбанк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 є власником квартири №9 з гаражем по АДРЕСА_1, яка є єдиним місцем її проживання.

Відповідно до ч.1 ст.256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1, ч.2 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давніть переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебігу позовної давності починається заново.( ч.2 ст.264 ЦК України) .

Пунктом 23 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5, роз»яснено, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати ( частина 2 ст.251 та ч.2 ст.252 ЦК України). При цьому сама по собі умова договору іпотеки про дію іпотеки до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не може розглядатися як встановлення строку дії іпотеки, так-як це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Колегія не приймає до уваги посилання апелянта на те, що строк позовної давності в даному випадку було перервано шляхом пред'явлення 18.08.2011 р. позову банку до боржника ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про стягнення суми боргу за кредитним договором №06/06/07 Склв від 18.01.2007 р., провадження по якій було відкрито судом 31.08.2011 року.

Дане твердження апелянта спростовуються наступним. Норма ч. 2 ст. 264 ЦК України визначає підставою для переривання перебігу позовної давності пред'явлення позову до одного із кількох боржників. Дія норми в цій частині розповсюджується на випадки субсидіарної відповідальності осіб та на випадки, у яких виконання певного зобов'язання покладено одночасно на декількох осіб (стаття 619 ЦК України). Солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами цивільного кодексу не передбачена. Лише солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (частина 2 статті 543 ЦК України). З цих підстав до даних правовідносин не можна застосовувати положення статті 264 ЦК України, оскільки позивач, пред'явивши позов до суду з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором до основного боржника, не перервав перебіг строку позовної давності щодо вимог до іпотекодавця, так як останній не несе субсидіарної відповідальності та не був будь-яким чином залучений до справи чи повідомлений про судове слухання в суді.

Крім того, позов про стягнення кредитної заборгованості 18.08.2011 року було пред'явлено лише до ОСОБА_4, з якою було укладено окремий кредитний договір від 18.01.2007 р. за № 06/06/07, і вона не є солідарним боржником із ОСОБА_5

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДельтаБанк" відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15 квітня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді