АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі - Архіповій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тесис» на рішення Подільського районного суду м.Києва від 8 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСИС» про стягнення заборгованої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_2, керуючись ст.ст.115,117 КЗпП, звернувся до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСИС» і, з урахуванням уточнень до позову, просив винести рішення, яким стягнути з відповідача нараховану але не виплачену заробітну плату за період роботи з 1.01.2014 року по 30.07.2014 року у сумі 15.042 грн.15 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з моменту звільнення - 30.07.2014 року по 23.08.2015 року у сумі 43.878 грн.92 коп. /а.с. 1-4,126-131/.

Зазначала, що 30.07.2014 року він був звільнений за власним бажанням з посади слюсаря металевих конструкцій ТОВ «ТЕСИС», однак, в порушення вимог ст.ст.115,116 КЗпП, відповідач на день звільнення заборгував йому нараховану і не виплачену заробітну плату, у зв»язку з чим він звернувся до суду з цим позовом.

Також просив стягнути на свою користь з відповідача моральну шкоду у сумі 15.000 грн.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 8.10.2015 року позов задоволено /а.с.136-139/.

Судовим рішенням стягнуто з ТОВ «ТЕСИС» на користь ОСОБА_2 заборговану заробітну плату у сумі 15.042 грн.15 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 43.878 грн.

В поданій апеляційній скарзі ТОВ «ТЕСИС» просить скасувати рішення, як постановлене на неповно з"ясованих обставинах з порушенням вимог матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові /а.с143-146/.

Вимагаючи скасування судового рішення, в апеляційній скарзі скаржник послався на те, що, оскільки держава заборгувала товариству ПДВ у сумі більше 2 млн. грн., на підприємстві виникла заборгованість по заробітній платі, а тому вини товариства у цьому немає. Крім того, скаржник зазначив, що позивач повідомлявся про необхідність з»явитись до підприємства для отримання заробітної плати, що також свідчить про відсутність вини відповідача у невиплаті заробітної плати позивачу.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу в межах заявлених доводів, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги. Рішення належить змінити в частині стягнутої суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а в решті рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст.94 КЗпП заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник, або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Як слідує з матеріалів справи і таке встановлено судом, відповідно до наказу №98/1 від 22.06.2015 року позивач ОСОБА_2 був працевлаштований у відповідача ТОВ «ТЕСИС» і виконував трудові обов»язки на посаді слюсаря-збиральника металевих конструкцій, а звільнений з роботи за власним бажанням, згідно до наказу №93-к від 28.07.2014 року з 30.07.2014 року /а.с.102/.

Відповідно до ст.47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов"язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно до ст.116 КЗпП власник підприємства, або уповноважений ним орган зобов»язані провести зі звільненим працівником повний розрахунок в день звільнення. А якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Між тим, як слідує із довідки від 22.06.2015 року виданої ТОВ «ТЕСИС», підприємство на день звільнення позивача з роботи заборгувало йому заробітну плату в розмірі 15.889 грн.32 коп., яка на день звільнення не була йому виплачена, що підтверджується поясненнями сторін і визнано підприємством як борг перед позивачем /а.с.113/.

Незважаючи на те, що позивач був присутнім на робочому місці в день звільнення, тобто, 30.07.2014 року, відповідач, в порушення ст.116 КЗпП не здійснив виплату йому належної суми.

Доказів відсутності позивача на роботі в останній день роботи, відповідач суду не навів.

Трудове законодавство виходить з принципу презумпції невинуватості працівника, тобто не можна застосовувати до працівника негативних заходів без належних та допустимих на те доказів.

З урахуванням зазначених обставин позивач правомірно звернувся до суду з позовом про її стягнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Неможливість виплатити борг по заробітній платі відповідач пояснив відсутністю фінансової можливості у товаристві.

Як слідує із довідки про нараховану заробітну плату позивача виданої відповідачем від 22.06.2015 року, нарахована заробітна плата позивача за два останні місяці перед звільненням, за травень-червень 2014 року, становила, відповідно, 3.399 грн.43 коп. та 2.246 грн.98 коп./а.с.113/.

Відповідно до ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку

Вирішуючи питання щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачки, колегія суддів керується ст.117 КЗпП, та постановою КМ України №100 від 8 лютого 1995 року „Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати".

Згідно повідомлення Міністерства праці та соціальної політики у травні та червні 2014 року (останні повні два місяці перед звільненням) кількість робочих днів складала, відповідно, 19 та 20 днів.

Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача належить виконати, виходячи із наступного розрахунку:

1. 3.399 грн.43 коп. + 2.246 грн.98 коп. = 5.646 грн.41 коп.

- де: 5.646 грн.41 коп. - зарплата позивача за два останні місяці перед звільненням (червень та травень 2014 року);

1. 5.646 грн.41 коп. : 39 днів = 144 грн.78 коп.

- де: 39 - кількість робочих днів за останні два місяці перед звільненням;

- 144 грн.78 коп. - одноденна зарплата позивача.

2. 263 дні х 144 грн.78 коп. = 38.077 грн.14 коп.

- де: 263 дні - кількість днів затримки розрахунку при звільненні (з дня звільнення по дату, на яку позивач просив стягнути середній заробіток.

- 38.077 грн.14 коп. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні, тобто, за період з 30.07.2014 року по 23.08.2015 року становить 38.077 грн.14 коп.

Суд апеляційної інстанції, в силу ст. 303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи відповідача в тій частині, що заборгованість по заробітній платі виникла з вини держави суд не бере до уваги, оскільки, відсутність коштів на рахунку роботодавця не може бути підставою для його звільнення від відповідальності за борговими зобов»язаннями перед працівниками.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції належить змінити, зменшивши стягнутий середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 43.878 грн.92 коп. до 38.077 грн.14 коп., а в решті рішення, як постановлене постановлене у відповідності до вимог матеріального та процесуального права належить залишити без змін,

Керуючись ст.ст.307,308, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тесис» задовольнити частково.

Змінити рішення Подільського районного суду м.Києва від 8 жовтня 2013 року зменшивши стягнутий розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тесис» на користь ОСОБА_2 з 43.878 (сорок три тис.вісімсот сімдесят вісім) грн.92 коп. до 38.077 (тридцять вісім тис. сімдесят сім) грн.14 коп., а в решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді