Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря Бурдейного В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції про відсторонення від наслідування та визнання права власності на квартиру та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією родиною, визнання права власності та відсторонення від наслідування посилаючись на те, що з 1983 року вона і ОСОБА_5 проживали однією родиною без реєстрації шлюбу в квартирі, яка належала позивачці, а з вересня 1991 року по 02.10.1999 року в придбаній ними та зареєстрованій на ОСОБА_5 квартирі №6 будинку №46 корп.2 по вул..Бугаївській в м.Одесі.

02.10.1999 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження.

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_5 продовжили проживання однією родиною до моменту смерті ОСОБА_5 14.11.2013 року.

Позивач стверджує, що під час проживання однією родиною без реєстрації шлюбу вони проживали разом, були повязані спільним побутом, дбали один про одного, сумісно набували майно, в тому числі й трьохкімнатну квартиру загальною площею 41, 37 кв.м., що знаходиться за адресою: 65006, м. Одеса, вул. Бугаївська, б. 46АДРЕСА_1, що була оформлена на ОСОБА_5

Факт придбання квартири підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Станкобудувальник-І» від 28.07.1999 року № 58.

Крім того, позивач стверджує, що відповідач не надавала допомогу та не піклувалася про свого батька, який був інвалідом першої групи, пенсіонером, і потребував матеріальної допомоги. Тому позивач вважає, що ОСОБА_2 має бути відсторонена від права наслідування у відповідності до ч.3 ст.1224 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала і 12.02.2015 року подала зустрічний позов до ОСОБА_1, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 в частині 1 встановлення факту проживання однією родиною без реєстрації шлюбу, і частині 2 визнання права власності на ? квартири за адресою: АДРЕСА_2, як на майно, набуте в період шлюбу; визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом права власності на ? вищевказаної квартири.

При цьому ОСОБА_2 зазначила, що квартира була придбана ОСОБА_5 у 1989 році, тобто за десять років до реєстрації шлюбу з ОСОБА_1, самостійно і за власні кошти. Позивачка в придбанні цього майна не брала участі ні працею, ні коштами.

Згідно довідки № 58 від 28 липня 1999 року, виданої житлово-будівельним кооперативом «Станкобудівельник - І», ОСОБА_5 з 10 вересня 1991 року є власником ізольованої квартири в ЖБК «Станкобудівельник - І» загальною площею 67,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Паєнакопичення у розмірі 13 620 руб. 00 коп. виплачено повністю 10.09.1991 року.

ОСОБА_2 стверджує, що завжди сумлінно виконувала свої обовязки щодо батька. Дбала і піклувалася про його здоров'я, була поряд під час перебування його на стаціонарному лікуванні в лікарському закладі та на амбулаторному лікуванні вдома. Не зважаючи на те, що сама страждає цукровим діабетом ІІ ступеню з 2007 року та іншими хворобами, що потребують значних матеріальних затрат, оплачувала витрати на операцію та кваліфіковану медичну допомогу, обстеження та лікування в міській лікарні № 10, клініці «Інто-Сана», в клініці «Сімейний Доктор», госпіталі для ветеранів Великої Вітчизняної Війни. В останні місяці перед смертю батька відповідач доглядала за ним і за позивачкою, коли вона отримала травму (перелом шийки стегна), приносила ліки і продукти.

На підтвердження зустрічних вимог ОСОБА_2 заявлялось клопотання про залучення свідків, приєднання до матеріалів справи фотодокументів, на яких в різний час зображені вона та ОСОБА_5, довідок з банку, від благодійної організації, довідки з медичного закладу про її хворобу, довідки про пенсійне забезпечення. ОСОБА_2 зазначала, що листом нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки реєстрація права приватної власності на квартиру №6 будинку №46 корп.2 по вул..Бугаївській в м.Одесі на ім.»я ОСОБА_5 не проводилася.

В подальшому позивачка ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги та просила усунути відповідачку від права на спадкування за законом після померлого ОСОБА_5 та визнати за нею право власності на квартиру №6 будинку №46 корп.2 по вул..Бугаївській в м.Одесі в порядку спадкування за законом. Позивачка зазначала, що після смерті ОСОБА_5 вона, як переживши померлого дружина, своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки не надано належних документів (свідоцтва про право власності), що підтверджують право власності померлого на зазначену квартиру.

В судовому засіданні представники ОСОБА_1 підтримали свої уточнені позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, проти його задоволення заперечували. Надали пояснення і підтримали позовні вимоги, викладені в зустрічній позовній заяві, в повному обсязі.

Треті особи в судове засідання не з»явилися, сповіщені належним чином.

Дослідивши надані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, допитавши заявлених сторонами свідків, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд приходить до наступних висновків.

Позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач стверджує, що з 1983 по 1999 роки вона і ОСОБА_6 проживали однією родиною без реєстрації шлюбу в квартирі, яка належала позивачці, а з вересня 1991 року по 02.10.1999 року в придбаній ними та зареєстрованій на ОСОБА_5 квартирі №6 будинку №46 корп.2 по вул..Бугаївській в м.Одесі.

Згідно довідки № 58 від 28 липня 1999 року, виданої житлово-будівельним кооперативом «Станкобудівельник - І», ОСОБА_5 з 10 вересня 1991 року є власником ізольованої квартири в ЖБК «Станкобудівельник - І» загальною площею 67,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Паєнакопичення у розмірі 13 620 руб. 00 коп. виплачено повністю 10.09.1991 року.

Шлюб між сторонами був зареєстрований 02 жовтня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 02.10.1999р. відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис №388.

14 листопада 2013 року ОСОБА_5 помер, про що свідчить копія свідоцтва про його смерть, виданого 14.11.2013р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_7 реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №11061. Після його смерті до приватного нотаріуса Одеського міського управління юстиції ОСОБА_7 з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується копією спадкової справи №16/2013, заведеної 27.11.2013р., яка наявна в матеріалах справи.

01.09.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 на ім.»я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку вкладів, які знаходяться в ПАТ «Державний ощадний банк України». Листами нотаріуса від 02.06.2014р. та від 17.10.2014р. сторонам повідомлено про неможливість видання їм свідоцтв про право на спадщину за законом на квартиру №6 будинку №46 корп.2 по вул..Бугаївській в м.Одесі у зв»язку з ненаданням належним чином оформлених правовстановлювальних документів на це спадкове майно, що унеможливлює видачу свідоцтв про право на спадщину за законом та запропоновано звернутися до суду із позовом про визнання права власності на відповідне майно в порядку спадкування.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача про визнання права власності на майно, суд виходить із того, що, вирішуючи спір, необхідно керуватися законодавством, яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Законом України Про власність, нормами ЦК України щодо права власності та інших речових прав. Відповідно до статті 15 Закону України Про власність, який діяв на той час, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Таким чином, відповідно до раніше діючого законодавства право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації.

Згідно з пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Таким чином, померлий ОСОБА_5, повністю виплативши пайовий внесок за квартиру №6 будинку №46 корп.2 по вул..Бугаївській в м.Одесі, фактично став її власником.

Звернувшись до суду з позовом у даній справі, позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_2 не надавала допомогу і не піклувалася про свого батька, який був інвалідом І групи, пенсіонером похилого віку і потребував матеріальної допомоги. Тому, вона має бути відсторонена від права наслідування у відповідності до ч.3 ст. 1224 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «…Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання». Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій». Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Судом встановлено, що в даному випадку мало місце надання позивачем недостовірних даних. Це підтверджується наявними в матеріалах справах доказами. Відповідач, яка сама страждає цукровим діабетом ІІ ступеню з 2007 року та іншими хворобами, що потребує значних матеріальних затрат, сумлінно виконувала свої обовязки щодо батька, дбала і піклувалася про його здоров'я, була поряд під час перебування його на стаціонарному лікуванні в лікарському закладі та на амбулаторному лікуванні вдома, оплачувала витрати на операцію та кваліфіковану медичну допомогу, обстеження та лікування.

Крім того, протягом останніх 7 років ОСОБА_5, як інвалід Великої Вітчизняної Війни, отримував постійну допомогу від Благодійної Фундації «ОСОБА_8 Цион», в тому числі і на свою дружину відповідача ОСОБА_1: лікарські препарати у повному обсязі, регулярні виплати по продуктовим карткам.

Також, згідно довідки з АТ «Ощадбанк», що надана у відповідь на запит приватного нотаріуса ОСОБА_7 щодо наявності грошових рахунків у ОСОБА_5 та коштів на них, то кожен місяць на його картку надходило 5132,94 грн. (відповідач ОСОБА_2 отримувала пенсію за віком при повному стажі у розмірі 949,00 грн.). В період з 23 березня по 15 листопада 2013 року з картки було знято 52216,69 грн., також після смерті ОСОБА_5 - 7205,69 грн. Таким чином, ОСОБА_5 отримував достатньо велику пенсію і соціальну допомогу і постійної матеріальної допомоги не потребував.

Допитані в судовому засіданні свідки позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснили, що відносини у померлого ОСОБА_5 та відповідачки були нормальні, вони передзвонювалися, ОСОБА_5 отримував гарну пенсію і потреби у грошах не було. Крім того, вказували на те, що відповідачка 1-2 рази в місяць привозила своєму батьку продукти, а після того, як ОСОБА_1 зламала шийку стегна, відповідачка періодично чергувала біля ОСОБА_5 та ОСОБА_1 та надавала допомогу, що не заперечували і представники позивачки ОСОБА_1 Також свідок ОСОБА_11 підтвердила, що коли ОСОБА_5 відзначав своє 85-річчя в ресторані, всі витрати за це свято взяла на себе відповідачка.

Свідки відповідачки ОСОБА_12, ОСОБА_13 вказували на те, що у відповідачки та ОСОБА_5 були дуже гарні відносини, він її дуже любив, ходив до неї в гості. Декілька разів ОСОБА_2 позичала у них гроші для того догляду за батьком, оскільки у неї було не дуже добре матеріальне становище.

Свідок відповідачки ОСОБА_14, який є її чоловіком. підтвердив, що відносини між відповідачкою та її батьком були дуже гарні, останній отримував гарну пенсію, а все, що було йому необхідно вони купляли та передавали на замовлення ОСОБА_1, яка дзвонила та казала, що необхідно купити, а коли ОСОБА_1 сама захворіла, то ОСОБА_2 з 04.10.2013р по 15.11.2013р. по черзі чергувала та надавала допомогу як ОСОБА_5 так і ОСОБА_1

Таким чином, зважаючи на пояснення допитаних свідків, на надані відповідачкою докази, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо усунення ОСОБА_2 від права спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, оскільки позивачкою не надано достатніх доказів, необхідних для задоволення вказаних вимог, а подані докази не свідчать від ухилення відповідачки від надання допомоги ОСОБА_5

Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до цієї статті спадкоємцями першої черги є його дочка - відповідач ОСОБА_2 і дружина - позивач ОСОБА_1, з якою ОСОБА_5 зареєстрував шлюб 02.10.1999 року.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

В силу статті 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права власності на Ѕ частину квартири №6 будинку №46 корп.2 по вул..Бугаївській в м.Одесі в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_5 підлягають задоволенню.

Також підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_2 щодо визнання за нею права власності Ѕ частину квартири №6 будинку №46 корп.2 по вул..Бугаївській в м.Одесі в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_5

У відповідності до вимог ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Керуючись ст.ст. 1216-1218, 1220-1222, 1258, 1268 Цивільного кодексу України, ст.15 Закону «Про власність», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №6 «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-209, 212, 213-215, 217-218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції про відсторонення від наслідування та визнання права власності на квартиру задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири №6 будинку №46 корп.2 по вул..Бугаївській в м.Одесі, загальною площею 67,10кв.м., житловою площею 41,37кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 14.11.2013р..

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири №6 будинку №46 корп.2 по вул..Бугаївській в м.Одесі, загальною площею 67,10кв.м., житловою площею 41,37кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 14.11.2013р..

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 1583 (одна тисяча п»ятсот вісімдесят три)грн..40коп.

Встановити порядок виконання рішення, яким визначити, що вказане рішення є підставою для державної реєстрації у відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк зі дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН