ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року. Справа № 174/42/15-ц

п/с 2/174/73/2015

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Головешко Н.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Вільногірська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради про стягнення заборгованості з оплати витрат на відрядження,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду 19.01.2015 р., позивач зазначив, що він працює лікарем-анестезіологом у КЗ «Вільногірська центральна міська лікарня» ДОР з 01 серпня 1997 р.

Він був направлений у відрядження до м. Дніпропетровська наказом № 150-к від 27 вересня 2012 р. на факультет післядипломної освіти Дніпропетровської державної медичної академії для проходження курсів тематичного удосконалення «Діагностика та IT гострих отруєнь на етапах надання хворим медичної допомоги» з 01.10.2012 р. по 05.10.2012 р., наказом № 22-к від 28 січня 2013 р. - на курси передатестаційного циклу за фахом «Дитяча анестезіологія» з 04.02.2013 р. по 05.03.2013 р., наказом № 154-к від 09 вересня 2013 р. - на курси передатестаційного циклу за фахом «Анестезіологія та інтенсивна терапія». Йому не виплатили добові та витрати на проїзд в сумі 2148, 00 грн.

На підставі викладеного та згідно ст. 121,122 КЗпП України та р. II п. 4, 6,11 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, статей 3,15,118,119 Цивільного процесуального кодексу України позивач прохає, стягнути з КЗ «Вільногірська центральна міська лікарня» ДОР на його користь - 2148,00 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги та їх обгрунтування, що викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі. З його додаткових пояснень витікає, що він неодноразово звертався до керівництва з проханням відшкодувати витрати на відрядження, проте оплата не проводилася, обіцяли сплатити по мірі надходження коштів. В той же час інші відрядження йому оплатили. Відмовитися від відряджень неможливо, оскільки це було необхідно для проходження навчання для підвищення кваліфікації, відмова від цього навчання може бути підставою для усунення його від роботи та звільнення. З 01.04.2014 р. він мобілізований для проходження військової служби, приймав участь у військових діях, де 13.09.2014 р. отримав поранення та перебував близько 3 місяців на лікуванні, в тому числі за кордоном в Польщі. Він одружений має двох дітей, в тому числі одна дитина малолітня у віці 13 років. В зв`язку з інфляцією та його лікуванням йому необхідні додаткові кошти, тому він звернувся з позовом.

Представник відповідача в судовому засіданні три рази міняла думку стосовно визнання чи не визнання позову, спочатку позов визнала в повному обсязі, потім заявила, що позов не визнає, наступний представник, ОСОБА_2 , яка не обмежена в її повноваженнях, знову позов визнала в повному обсязі. З додаткових пояснень представників витікає, що оплата відряджень проводиться в межах кошторисних призначень, кошторис лікарні затверджується обласним Управлінням охорони здоров`я, яке є основним розпорядником бюджетних коштів і вирішує питання про розмір бюджетних асигнувань. Щорічні запити про збільшення кошторисних призначень, в тому числі для погашення заборгованості з виплати витрат на відрядження, не були задоволені і по цей час. На оперативних нарадах керівник лікарні повідомляла працівників, що відшкодування відряджень проводиться в межах кошторисних призначень. Відповідач перед відрядженнями письмово не попереджувався про те, що витрати на відрядження йому можуть бути невідшкодовані, і він згодний на те, щоб їхати у відрядження без наступного відшкодування витрат на відрядження, згоди такої не надавав. Згідно закону витрати на відрядження підлягають відшкодуванню, але в межах кошторисних призначень.

Вислухавши сторони, дослідивши надані у справі письмові докази, а саме: копію наказу № 150-к від 27 вересня 2012 р.; копію наказу № 22-к від 28 січня 2013 р.; копію наказу № 154-к від 09 вересня 2013 р.; копію звіту про використання коштів, виданих на відрядження № 150-к від 27 вересня 2012 р., підписану керівником лікарні та головним бухгалтером; копію звіту про використання коштів, виданих на відрядження № 22-к від 28 січня 2013 р., підписану керівником лікарні та головним бухгалтером; копію звіту про використання коштів, виданих на відрядження № 154-к від 09 вересня 2013 р., підписану керівником лікарні та головним бухгалтером; копію листа Головного управління охорони здоров`я № 11373/0/29-12 від 28.12.2012, згідно якого за наказом Управління охорони здоров`я Дніпропетровської ОДА від 27.12.2012 р. № 1781 Вільногірській ЦМЛ додатково виділялися видатки на відрядження в сумі 39.124 грн.; копію трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 , згідно якої (запис № 9) він працює в Вільногірській ЦМЛ з 01.08.1997 р.; копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію витягу із рішення Дніпропетровської обласної ради про звільнення ОСОБА_3 з посади виконуючої обов`язки головного лікаря та призначення її головним лікарем КЗ «Вільногірська ЦМЛ» ДОР з 09.07.2014 р.; копію листа від 10.01.2013 р. № 12/54 Вільногірської ЦМЛ на адресу Директора Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської ОДА про витребування додаткового фінансування для погашення кредиторської заборгованості, в тому числі по КЕКВ 1140 на суму 39123.94 грн.; копію листа від 04.07.2013 р. № 12/1121 Вільногірської ЦМЛ на адресу Директора Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської ОДА про недостатність планових призначень в сумі 19400.00 грн.; копію листа від 12.07.2013 р. № 12/1178 Вільногірської ЦМЛ на адресу Директора Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської ОДА про додаткове фінансування для погашення кредиторської заборгованості на суму 391213.94 грн.; копію плану асигнувань на 2013 р.; копію кошторису на 2013 р.; копію плану асигнувань на 2012 р.; довідку про склад сім`ї позивача від 30.01.2015 р.; копію витягу із протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 19.01.2015 р., згідно якого травма в виді «Мінно-вибухової травми, закритої черепно-мозкової травми, струсу мозку, та інше» була отримана ОСОБА_1 у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби; копію довідки в/ч пп В № 2830 від 22.09.2014 р., згідно якої капітан ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України; копію Статуту Вільногірської ЦМЛ та реєстраційних документів, згідно яких КЗ «Вільногірська ЦМЛ» ДОР є юридичною особою; довідку Вільногірської ЦМЛ про доходи ОСОБА_1 , заробітна плата якого склала за період з січня по грудень 2014 р. 94185.20 грн., середня заробітна плата - 7848ю77 грн. та оцінивши зазначені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, керуючись законом, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі та про покладення судових витрат на відповідача, з наступних підстав.

Суд вважає встановленим, що, починаючи з 01.08.1997 р., позивач та відповідач перебували в трудових відносинах, при цьому позивач займає посаду завідувача відділенням анестезіології з ліжками інтенсивної терапії та лікаря-анестезіолога в комунальному закладі «Вільногірська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради, що підтверджується всією сукупністю наданих доказів та визнається сторонами.

Установа відповідача перебуває на бюджетному фінансуванні, кошторис бюджетних витрат затверджується вищестоящим органом, а саме Департаментом охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації, що підтверджується також копіями кошторисів, долучених до справи, та не заперечується сторонами.

Відповідно до путівок Державного закладу «Дніпропетровської державної медичної академії» (ДЗ «ДДМА»), відповідач три рази видавав накази про відрядження позивача в м. Дніпропетровськ для підвищення кваліфікації: № 150-к від 27 вересня 2012 р. про відрядження з 01.10.2012 р. по 05.10.2012 р.; № 22-к від 28 січня 2013 р. про відрядження з 04.02.2013 р. по 05.03.2013 р.; № 154-к від 09 вересня 2013 р. про відрядження з 03.10.2013 р. по 01.11.2013 р.; після чого звіти позивача про відрядження були підписані керівником установи відповідача та головним бухгалтером, які узгодили таким чином розмір витрат позивача на відрядження, що склало відповідні суми: 206.00 грн., 986.00 грн., 956.00 грн., а всього на загальну суму - 2148.00 грн.; при цьому відповідач ні усно ні письмово не попереджував позивача про неможливість відшкодування йому витрат, понесених на відрядження, в той же час до цього часу нарахована відповідачем сума витрат на відрядження позивачу не відшкодована.

Суд доходить висновку, що внаслідок протиправних дій відповідача були порушені трудові права позивача, а саме право на відшкодування витрат на службове відрядження в виді оплати добових та вартості проїзду до місця призначення і назад, що передбачено гарантіями для працівника, що направляється для підвищення кваліфікації, відповідно до ст. 122 КЗпП України, якою установлено, що при направленні працівників для підвищення кваліфікації з відривом від виробництва, за ними зберігається місце роботи (посада) і проводяться виплати, передбачені законодавством. Також порушене право позивача на гарантії працівника при службових відрядженнях, відповідно до ст. 121 КЗпП України, якою установлено, що працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада) і середній заробіток.

Згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оцінюючи докази у справі, суд керується вимогами ч.ч.1,2 ст. 61 ЦПК України, в яких зазначено, що: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Згідно ст.16 ЦК України, 1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч.2 ст. 367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що рішення суду слід допустити до негайного виконання в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з відшкодування витрат на відрядження на загальну суму 2148.00 грн.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», судові витрати у справі, в виді судового збору за задоволені майнові вимоги 243.60 грн., слід покласти на відповідача, КЗ «Вільногірська ЦМЛ» ДОР.

На підставі викладеного та ст.ст. 3, 4, 11, 16, 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 1-4, 5-1, 21, 22, 23, 121, 122, 221, 233, 238 КЗпП України, Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, що набрала чинності з 01.04.2011 р., керуючись ст.ст. 88, 209 ч.3, 212-215, 218, 222, 223, 294, 367 ч.2 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з відповідача, комунального закладу «Вільногірська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради, код ЄДРПОУ-1987907, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Жовтнева, 72, на користь позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Томська, ІПН № НОМЕР_1 , працюючого завідувачем відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії та лікарем-анестезіологом в комунальному закладі «Вільногірська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради, зареєстрованого за місцем проживання по АДРЕСА_1 , заборгованість з виплати витрат на відрядження на загальну суму 2148.00 грн. (дві тисячі сто сорок вісім гривень 00 копійок), в тому числі:

206.00 грн. - згідно наказу відповідача № 150-к від 27 вересня 2012 р. про відрядження з 01.10.2012 р. по 05.10.2012 р.;

986.00 грн. - згідно наказу відповідача № 22-к від 28 січня 2013 р. про відрядження з 04.02.2013 р. по 05.03.2013 р.;

956.00 грн. - згідно наказу відповідача № 154-к від 09 вересня 2013 р. про відрядження з 03.10.2013 р. по 01.11.2013 р.

Стягнути з комунального закладу «Вільногірська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради, код ЄДРПОУ - 1987907, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Жовтнева, 72, в дохід держави України судові витрати, в виді судового збору: 243.60 грн. за задоволені майнові вимоги.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача всієї суми боргу - 2148.00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення, протягом двох днів з часу виготовлення його в повному обсязі, надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення сторонам.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.