Справа № 367/7860/14 Головуючий у І інстанції Саранюк А. П.
Провадження № 22-ц/780/4014/15 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 46 23.07.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

23 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Яворського М.А.,Поліщука М.А.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Бучанської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вандер» про визнання недійсним рішення П'ятдесят шостої сесії Шостого скликання Бучанської міської ради Київської області № 1827-56-VІ від 24.07.2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Бучанської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вандер» про визнання недійсним рішення П'ятдесят шостої сесії Шостого скликання Бучанської міської ради Київської області № 1827-56-VІ від 24.07.2014 року, обґрунтовуючи вимоги тим, що ТОВ «ВАНДЕР» є користувачем земельної ділянки площею 7 га за адресою АДРЕСА_1 на підставі Договору оренди земельної ділянки, який зареєстрований в Ірпінському міському відділі №2 від 02.02.2008 р. за №11.

Позивачка зазначала, що 02.06.2014 року вона звернулась до ТОВ «ВАНДЕР» з відповідним клопотанням та отримала від останнього погодження на відведення із земель площею 7 га за адресою АДРЕСА_1, що знаходяться в користуванні підприємства земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства та погоджено фактичне розташування зазначеної ділянки.

06.06.2014 року ОСОБА_2 звернулась до Бучанської міської ради Київської області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок ділянки, яка перебуває в оренді ТОВ «Вандер» за адресою: АДРЕСА_1 за вх. № Н-728.

Наголошувала, що на вказане клопотання вона не отримала в порядку передбаченому ч. 7 ст. 118 ЗК України, а ні дозволу на розроблення документації із землеустрою, а ні вмотивованої відмови у його наданні. Через що 16.07.2014 р., на підставі виниклого в неї відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України права, вона звернулась до Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» із замовленням та уклала договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки №188 від 16.07.2014 р.

Також 17.07.2014 р. нею в порядку передбаченому ч. 7 ст. 118 ЗК України до відповідача було подано заяву (повідомлення) за вхідним № Н-912 від 17.07.2014 року про замовлення нею в Київській обласній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» розроблення документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки, яка перебуває в оренді ТОВ «Вандер» за адресою: АДРЕСА_1 та укладення на виконання такого замовлення Договору №188 від 16.07.2014 р.. В подальшому документація із землеустрою щодо відведення ділянки була на її замовлення розроблена ДП «Центр державного земельного кадастру».

21.11.2014 року під час ознайомлення з матеріалами господарської справи № 911/4102/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНДЕР» до Бучанської міської ради Київської області про розірвання договору оренди земельної ділянки, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 їй стало відомо про існування рішення П'ятдесят шостої сесії Шостого скликання Бучанської міської ради Київської області № 1827-56-VI від 24.07.2014 р. яким їй було відмовлено в клопотанні щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Просила суд визнати недійсним рішення П'ятдесят шостої сесії Шостого скликання Бучанської міської ради Київської області № 1827-56-VI від 24.07.2014 р. про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки яка перебуває у користуванні на умовах оренди ТОВ «ВАНДЕР» та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Згідно ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.06.2014 року ОСОБА_2 звернулась до ТОВ «ВАНДЕР» з клопотанням щодо відведення із земель площею 7 га за адресою АДРЕСА_1, що знаходяться в користуванні останнього земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. Встановлено, що позивачка отримала від ТОВ «ВАНДЕР» погодження щодо відведення вказаної ділянки та погоджено її фактичне розташування.

Рішенням Бучанської міської ради за № 1827-56-VI відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2,0000 га за рахунок земельної ділянки, яка перебуває в користуванні ТОВ «Вандер» для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1. Вказане рішення прийняте 24.07.2014 року (а.с. 76), тобто з порушенням строків, визначених статтею 118 ЗК України.

Суд першої інстанції належної оцінки вказаним обставинам не дав та безпідставно відхилив доводи позивачки про те, що оскаржуваним рішенням міської ради порушуються її права.

З таким висновком суду колегія не погоджується.

Суд першої інстанції вірно встановив, що позивач 06.06.2014 року подав відповідачу в порядку, передбаченому п. 6 ст. 118 ЗК України клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки, яка перебувала в оренді ТОВ «Вандер» за адресою: АДРЕСА_1, зі всіма відповідними документами та на підставі права, передбаченого ст.ст. 116, 121 ЗК України.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 118 ЗК України орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов'язаний розглянути клопотання у місячний строк і надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні.

В ч. 7 ст. 118 ЗК України зазначено: «якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання орган місцевого самоврядування не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.»

Як вбачається з матеріалів справи, в місячний строк (який сплив 07.07.2014 року) позивачу не було надано відповідачем ні дозволу, ні вмотивованої відмови в задоволенні його клопотання, що в силу ч. 7 ст. 118 ЗК України надало тому право на замовлення та виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідній організації з дотриманням вимог, передбачених ст. 118 ЗК України.

На підставі зазначеної статті позивач звернувся до Київської обласної філії ДП «Центр Державного Земельного Кадастру» із замовленням та уклав договір на виконання робіт із землеустрою, про що 17.07.2014 року шляхом подання заяви (повідомлення) за вх. №П-912 від 17.07.2014 року повідомив відповідача.

Проект був виконаний та переданий позивачу 22.07.2014 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом виконаних робіт №188.

Не зважаючи на норми ч.7 ст. 118 ЗК України, 24.07.2014 року відповідач прийняв незаконне рішення П'ятдесят шостої сесії Шостого скликання Бучанської міської ради Київської області № 1827-56-VІ від 24.07.2014 року, яким відмовив ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, хоча обов'язок відповідача утриматись від прийняття будь-яких рішень зумовлений тим, що місячний строк, який надається йому для прийняття рішення сплив, а права приймати будь-які рішення після спливу даного строку у відповідача не було, що закріплено в ст. 118 ЗК України та кореспондує ст. 19 Конституції України, в якій зазначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування повинні діяти лише в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений законом.

Отже, ухваливши рішення Бучанської міської ради з порушенням строків його прийняття, відповідач перевищив власні повноваження та порушив законодавчу процедуру прийняття такого рішення.

Прийнявши незаконне рішення Бучанської міської ради, з перевищенням власних повноважень, оскільки таке рішення прийнято з пропущенням місячного строку, що встановлено судом першої інстанції, відповідач, тим самим зафіксував факт того, що він не визнав та оспорив право позивача на виготовлення проекту землеустрою, яке позивачем з урахуванням принципу мовчазної згоди (рішення) вже було реалізовано. Тому в силу прийнятого незаконного рішення Бучанської міської ради, в порядку ст. 1 ЦПК України право скаржника підлягає захисту.

Останніми змінами, внесеними до ст. 118 ЗК України, які направлені на спрощення процедури відведення земельних ділянок у власність, зокрема запроваджено принцип мовчазної згоди на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки у випадку бездіяльності суб'єкта владних повноважень, внаслідок якої протягом місяця не розглянута заява про надання дозволу на виготовлення проектної документації, заявник має право здійснити замовлення проекту відведення земельної ділянки. Дана правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду України, палата в адміністративних справах Верховного Суду, від 10 грудня 2013 року № 21-358а13.

Відтак, відповідач спершу надавши мовчазну згоду (дозвіл) скаржнику на розроблення документації із землеустрою, а потім лише 24.07.2014 року, прийнявши протиправне рішення, яким відмовив скаржнику у наданні такої згоди (дозволу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не визнав та таким чином оспорив та поставив під сумнів право позивача на виготовлення проекту землеустрою, надане ст. 118 ЗК України. Прийняте рішення свідчить про порушення зі сторони відповідача порядку надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, про перевищення ним власних повноважень та, як наслідок порушує право позивача на набуття земельної ділянки у власність, оскільки своїм незаконним рішенням перешкоджає позивачу в реалізації процедури відведення земельної ділянки на вже завершеному етапі здійснення замовлення на виготовлення проектної документації із землеустрою.

Відповідно до вимог п.п.4, 10 ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільного права є відновлення становища, яке існувало до порушення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Оскільки вказані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи, а також судом не були застосовані норми закону, які підлягали застосуванню, судова колегія приходить до висновку, що оскаржуване рішення прийнято всупереч вимог земельного та цивільного законодавства.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Бучанської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вандер» про визнання недійсним рішення П'ятдесят шостої сесії Шостого скликання Бучанської міської ради Київської області № 1827-56-VІ від 24.07.2014 року задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення П'ятдесят шостої сесії Шостого скликання Бучанської міської ради Київської області № 1827-56-VІ від 24.07.2014 року про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у користуванні на умовах оренди ТОВ «Вандер» та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: