РІШЕННЯ

Іменем України

19 жовтня 2015 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Петренко Л.В., при секретарі Похвалітовій М.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Токмацький районний відділ управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування жилим приміщенням у будинку № 26 по вул. Гвардійська у селі Новолюбимівка Токмацького району Запорізької області та зняти його з реєстраційного обліку в Токмацькому районному відділі управління державної міграційної служби України в Запорізькій області.

В обґрунтування позову зазначає, що житловий будинок № 26 по вул. Гвардійська у селі Новолюбимівка Токмацького району Запорізької області належить їй на праві власності на підставі договору довічного утримання від 23 грудня 2013 року, реєстровий № 99.

Вказаний будинок належав її матері, ОСОБА_3, яка померла 25 січня 2015 року. За життя матері договір не було припинено чи розірвано. Вона належним чином виконала умови договору, доглядала і утримувала матір до її смерті, а тому на сьогоднішній день є власницею вказаного майна.

За згодою матері позивачка зі своїм чоловіком ОСОБА_4 були зареєстровані та проживали з матірю у вказаному будинку на день її смерті.

Також в будинку матері був зареєстрований брат позивачки відповідач ОСОБА_2.

ОСОБА_2 деякий час проживав з матірю та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 за її згодою через сімейні обставини, а саме: через хворобу його жінки. За життя дружини разом з нею ОСОБА_2 тимчасово мешкав з матірю.

Останні два роки брат в будинку не проживає, а саме з того моменту, коли мати захворіла та стала потребувати стороннього догляду, який вона їй надавала. На момент смерті матері відповідач також проживав у вказаному будинку № 26 по вул. Гвардійська у селі Новолюбимівка Токмацького району.

Колишній власник будинку ОСОБА_3, членом сімї якого був відповідач, померла. Підстави для встановлення сервітуту зникли, бо відповідач не є членом родини позивачки.

ОСОБА_2 не є членом сімї позивачки, спільно з ними не проживає, не повязаний спільним побутом, не має взаємних прав та обовязків, які втратив внаслідок зміни місця проживання, бо втратив статус члена сімї власника житлового приміщення, а також право на користування цим житлом у звязку зі смертю колишнього власника житла.

Не проживаючи в ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2 втратив намір відноситись до цього житла як до свого. Перешкод в належному користуванні будинком за життя матері йому ніхто не чинив, а тому вважає, що він втратив право на користування житлом. Речей відповідача у будинку не має. Участі у витратах по утриманню будинку та проведенні ремонту він не приймає, не сплачує комунальні платежі, але й не знімається з реєстрації, що перешкоджає позивачці повноцінно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Представник відповідача надав суду заяву, в якій заявив про визнання позову та просив справу розглянути за відсутності відповідача та його представника.

Представник Токмацького РВ УДМС України в Запорізькій області до суду не зявився про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, надано до суду заяву, в якій зазначено, що заперечень не мають та просять розглядати справу без участі їх представника.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову не порушує його чи інших осіб інтересів, не суперечить вимогам закону і тому приймається судом.

Судом встановлено, що житловий будинок № 26 по вул. Гвардійська у селі Новолюбимівка Токмацького району Запорізької області належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору довічного утримання від 23 грудня 2013 року, реєстровий № 99.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до довідки від 10.03.2015 року ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1967 року по день смерті 25 січня 2015 року. Разом з нею проживали, були зареєстровані та продовжують проживати за вказаною адресою: ОСОБА_1 дочка померлої, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2, син померлої, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, зять, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 9).

Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу Токмацького РВ УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований з 23.11.2008 року за адресою: с.Новолюбимівка, вул. Гвардійська, 26 (а.с. 18).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідач та його представник позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, визнали, про що свідчить наявна в матеріалах справи заява (а.с. 52).

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України).

Враховуючи наведене, а також заяву відповідача про визнання позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Суд вважає, що є підстави визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки останній за вказаною адресою останні два роки не проживає.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 16 січня 2012 року у справі N 6-57цс11. Зокрема, у тексті постанови зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 р. N 1382-IV (в ред., яка діяла на момент виникнення вказаних правовідносин) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: 1) заяви особи або її законного представника; 2) судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; 3) свідоцтва про смерть; 4) паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; 5) інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

У зв'язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Це означає, що належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред'явлення позову про позбавлення права власності або визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами.

Згідно п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 року № 1077, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за № 2109/22421, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування будинком є достатньою правовою підставою для зняття його з реєстрації проживання за цією адресою.

Позовні вимоги щодо зняття відповідача, з реєстраційного обліку в будинку позивача, задоволенню не підлягають, оскільки згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, за наявності рішення суду про позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням - будинком позивача, зняття його з реєстраційного обліку буде проведене на підставі закону.

Суд не вбачає законних підстав для задоволення вимог позивача щодо зняття з реєстраційного обліку громадянина ОСОБА_2, оскільки в розумінні норм статті 3 ЦПК України дана вимога є передчасною, так як права позивачки в даному випадку не порушені, оскільки вона до Токмацького РВ УДМС України в Запорізькій області не зверталася з відповідною заявою про зняття з реєстрації ОСОБА_2 в спірному будинку, а отже судом в цій частині позовних вимог не встановлено порушення права позивача, які підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 64, 88, 174, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Токмацький районний відділ управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування жилим приміщенням у будинку № 26 по вул. Гвардійська у селі Новолюбимівка Токмацького району Запорізької області.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя /підпис/

з оригіналом згідно

Суддя: