Справа пр. №2/756/752/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2015 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Великохацької В.В.

при секретарях - Бабаку М.Г., Приходько І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби України, публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", ОСОБА_2, Головного управління Держземагентства у м. Києві про визнання права власності на земельну ділянку, звільнення її з-під арешту та виключення з акту опису і арешту, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів Державної виконавчої служби України, публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" (далі - ПАТ "Альфа-Банк"), ОСОБА_2, Головного управління Держземагентства у м. Києві (далі - ГУ Держземагентства у м. Києві) про визнання права власності на земельну ділянку, звільнення її з-під арешту та виключення з акту опису і арешту.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 19 грудня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір дарування земельної ділянки загальною площею 0,0411 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на АДРЕСА_1, в садовому товаристві "Оболонь" Оболонського району м. Києва, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко М.Ф. за реєстровим №6007. Відповідно до умов даного договору дарувальник передає у власність обдаровуваного безоплатно земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на АДРЕСА_1, в садовому товаристві "Оболонь" у Оболонському районі м. Києва, загальною площею 0,0411 га з цільовим призначенням - ведення садівництва. Вищезазначена земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, зареєстрованого 04 грудня 2008 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 04-7-02091.

Як стверджує позивач, 15 грудня 2010 року було зареєстровано перехід права власності на вказану земельну ділянку в Поземельній книзі за реєстровим №10001, про що свідчить відповідна відмітка начальника Головного управління Держкомзему у м. Києві на державному акті на право власності на земельну ділянку.

10 червня 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Гречухом О.Я. при примусовому виконанні рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Альфа-Банк" заборгованості у сумі 43968275,84 грн. у рамках виконавчого провадження було складено акт опису й арешту майна. 27 травня 2014 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Сіщука В.В. в рамках виконавчого провадження №18802264 накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 0,0411 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на АДРЕСА_1, в садовому товаристві "Оболонь" Оболонського району м. Києва, що належить на праві власності ОСОБА_2

Вважаючи, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за позивачем в передбачений законодавством спосіб та арешт на земельну ділянку накладено неправомірно, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на дану земельну ділянку, виключити її з акту опису й арешту від 10 червня 2013 року та звільнити її з-під арешту, накладеного 27 травня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Сіщуком В.В.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги своєї довірительки підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача Державної виконавчої служби України в судове засідання не з'явився, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив.

Представник відповідача ПАТ "Альфа-Банк" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову не заперечував.

Представник відповідача ГУ Держземагентства у м. Києві в судовому засіданні проти позову не заперечував.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до вимог ч.2 ст.719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з даною статтею договір дарування нерухомої речі обов'язково укладається у письмовій формі і посвідчується нотаріусом. Нотаріальна форма є найбільш складною формою укладання договору дарування. У даному випадку договір дарування не тільки вчиняється у вигляді складання спеціального письмового документа, але факт складання документа ще й посвідчується нотаріусом. Оформлюючи даний вид договору, нотаріус пересвідчується в законності його умов, цілях, встановлює істинну волю сторін договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 грудня 2008 року між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровуваний) укладено договір дарування земельної ділянки загальною площею 0,0411 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на АДРЕСА_1, в садовому товаристві "Оболонь" Оболонського району м. Києва, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко М.Ф. за реєстровим №6007 (том 1, а.с.6). Відповідно до умов даного договору дарувальник передає у власність обдаровуваного безоплатно земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на АДРЕСА_1, в садовому товаристві "Оболонь" у Оболонському районі м. Києва, загальною площею 0,0411 га з цільовим призначенням - ведення садівництва. Вищезазначена земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, зареєстрованого 04 грудня 2008 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 04-7-02091 (том 1, а.с.7).

П.п.2,3 договору дарування земельної ділянки сторони оцінили дар в 4220,77 грн. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 4220,77 грн. відповідно до витягу №ФС-01528/2008 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого 18 грудня 2008 року за 32032і Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації.

П.5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" визначено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Також згідно з п.37 вказаної Постанови потреба в такому способі захисту права власності, як визнання права власності, виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Судом встановлено, що 16 червня 2010 року ОСОБА_1, звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марченко М.Ф. з письмовою заявою про видачу їй державного акту на право власності на земельну ділянку з проставленою відміткою про перехід права власності згідно п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок" від 05 березня 2009 року, ст.126 ЗК України у редакції від 01 січня 2010 року та п.3 Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2009 року за №439. Дану заяву приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко М.Ф. отримала 16 червня 2010 року (том 1, а.с.246).

З матеріалів справи (зокрема, з матеріалів виконавчого провадження) вбачається, що 06 липня 2010 року позивачем на адресу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марченко М.Ф. було направлено заяву, якою вона підтверджує, що відповідно до договору дарування земельної ділянки від 19 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко М.Ф. за реєстровим №6007, ОСОБА_1 особисто отримала 06 липня 2010 року з проставленою відміткою про перехід права власності на її ім'я державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий 04 грудня 2008 року ГУ земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації на підставі рішення Київської міської ради від 29 квітня 2004 року №227-7/1437. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №04-7-02091 (земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на АДРЕСА_1, в садовому товаристві "Оболонь" у Оболонському районі м. Києва, загальною площею 0,0411 га з цільовим призначенням - ведення садівництва). Дана заява отримана приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко М.Ф. 06 липня 2010 року, про що свідчить особистий підпис останньої на заяві позивача (том.1, а.с.249).

Враховуючи вищезазначене, 15 грудня 2010 року було зареєстровано перехід права власності на спірну земельну ділянку в Поземельній книзі за реєстровим №10001, про що свідчить відповідна відмітка ГУ Держкомзему у м. Києві на державному акті на право власності на земельну ділянку (том 1, а.с.7).

10 червня 2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Гречухом О.Я. при примусовому виконанні рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Альфа-Банк" заборгованості у сумі 43968275,84 грн. у рамках виконавчого провадження було складено акт опису й арешту майна (том 1, а.с.8-9). 27 травня 2014 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Сіщука В.В. в рамках виконавчого провадження №18802264 накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 0,0411 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на АДРЕСА_1, в садовому товаристві "Оболонь" Оболонського району м. Києва, що належить на праві власності ОСОБА_2 (том 1, а.с.211-212).

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з вимогами ч.ч.1,2 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч.2 ст.719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з ч.1 ст.722 ЦК України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Аналізуючи положення ст.ст.719,722 ЦК України можна дійти висновку про те, що право власності на нерухоме майно за договором дарування виникає у набувача (обдаровуваного) з моменту нотаріального посвідчення договору та отримання дарунка.

Таким чином, право власності позивача на земельну ділянку загальною площею 0,0411 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в садовому товаристві "Оболонь" Оболонського району м. Києва, набуто нею з моменту нотаріального посвідчення договору дарування та прийняття дарунку, а саме 19 грудня 2008 року (том 1, а.с.6).

Сам по собі факт відсутності відомостей про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_1 в Державному реєстрі прав та їх обтяжень Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві не є підставою вважати, що право власності позивача оспорюється чи не визнається іншою особою, що зумовлювало б захист прав позивача судом в порядку ст.392 ЦК України та визнання за нею права власності на нерухоме майно.

З огляду на вищевикладене, суд не знаходить правових підстав для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку загальною площею 0,0411 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в садовому товаристві "Оболонь" Оболонського району м. Києва, та вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Згідно ч.5 цієї ж статті, у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

П.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року №6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" (із змінами та доповненнями) передбачено, що оскільки позивач вправі об'єднати в одній позовній заяві декілька вимог, пов'язаних між собою, в одному провадження можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно і виключення його з опису.

З огляду на вищезазначене, враховуючи те, що право власності позивача набуто нею на законних підставах з моменту нотаріального посвідчення договору дарування земельної ділянки від 19 грудня 2008 року, наявність обтяжень вказаного майна суттєво обмежує її повноваження як власника щодо володіння, користування та розпорядження належним майном, а тому суд вважає правильним здійснити захист прав позивача як власника нерухомого майна шляхом виключення земельної ділянки загальною площею 0,0411 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на АДРЕСА_1, в садовому товаристві "Оболонь" Оболонського району м. Києва, що належить на праві власності ОСОБА_1, з акту опису й арешту майна від 10 червня 2013 року та вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтовані та мають бути задоволені судом.

Також за вказаних обставин суд приходить до висновку про необхідність звільнити з-під арешту, накладеного постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Сіщука В.В. від 27 травня 2014 року ВП №18802264, земельну ділянку загальною площею 0,0411 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на АДРЕСА_1, в садовому товаристві "Оболонь" Оболонського району м. Києва, що належить на праві власності ОСОБА_1

У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з кожного з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 60,90 грн.

З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 182, 202, 316, 319, 328, 334, 392, 717, 719, 722 Цивільного кодексу України, ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України, ст.60 Закону України "Про виконавче провадження", та, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби України, публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", ОСОБА_2, Головного управління Держземагентства у м. Києві про визнання права власності на земельну ділянку, звільнення її з-під арешту та виключення з акту опису і арешту - задовольнити частково.

Виключити земельну ділянку загальною площею 0,0411 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на АДРЕСА_1, в садовому товаристві "Оболонь" Оболонського району м. Києва, що належить на праві власності ОСОБА_1, з акту опису й арешту майна від 10 червня 2013 року.

Звільнити з-під арешту, накладеного постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Сіщука Володимира Васильовича від 27 травня 2014 року ВП №18802264, земельну ділянку загальною площею 0,0411 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на АДРЕСА_1, в садовому товаристві "Оболонь" Оболонського району м. Києва, що належить на праві власності ОСОБА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державної виконавчої служби України на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 60 (шістдесят) гривень 90 (дев'яносто) копійок.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 60 (шістдесят) гривень 90 (дев'яносто) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 60 (шістдесят) гривень 90 (дев'яносто) копійок.

Стягнути з Головного управління Держземагентства у м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 60 (шістдесят) гривень 90 (дев'яносто) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні при проголошенні судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Великохацька