АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/3332/15 Головуючий: 1 інстанції
· Категорія: договірні Доповідач: Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2014 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Швецової Л.А.

Суддів: Тичкової О.Ю., Піддубного Р.М.,

за участі секретаря: Єрьоменко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укргазбанк»

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 березня 2015 року

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Г.І. про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» ( далі ПАТ «Укргазбанк» ) звернувся до суду з вказаним позовом в обгрунтвання якого зазначив, що відповідач ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1, яка до переходу права власності до відповідача перебувала під іпотекою за договором №16/08-Б від 9.06.2008 р., укладеного між банком та ОСОБА_3 і ОСОБА_4, на забезпечення виконання умов кредитного договору від 26.12.2007 р, укладеного між банком та ОСОБА_3.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що на час звернення позивача з позовом до суду власником спірної квартири вже є ОСОБА_2, у зв'язку з чим відповідача - ОСОБА_6 було замінено, на належного відповідача - ОСОБА_2.

Позивач, посилаючись на положення ст. 23 Закону України «Про іпотеку», вважав, що у зв'язку з переходом права власності до відповідача від попередніх іпотекодавців іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, і тому відповідач - ОСОБА_2 став іпотекодавцем вищезгаданої квартири, у зв'язку з чим, банк має право звернути стягнення на цю квартиру в рахунок погашення заборгованості позичальника ОСОБА_3 по кредитному договору № 20 від 6.12.2007 р..

За таких обставин банк просив суд в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 20 від 26.12.2007 р. позичальника ОСОБА_3 звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 29.12.2010 по справі №2-17599/10, з початковою ціною продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів у розмірі 90% від вартості предмета іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України.

Відповідачка та її представник позов не визнали, зазначивши, що право власності у відповідачки виникло на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 29.12.2010 року у цивільній справі №2-17599/10 за позовом до ОСОБА_6, яка придбала зазначену квартиру у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.10.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В., в період, коли іпотечний договір №16/08-Б від 9.06.2008 року був недійсним на підставі чинного рішення суду та записи про іпотеку та обтяження виключені з реєстрів, отже спірна квартира предметом іпотеки не була, під забороною відчуження не перебувала, з Державного реєстру іпотек була виключена, перешкод для укладання угод стосовно цього нерухомого майна не існувало. ОСОБА_2. придбала квартиру законним шляхом, зареєструвала своє єдине місце мешкання у зазначеній квартирі 11.04.2011 року. Оскільки іпотекодавцями за договором іпотеки були ОСОБА_3 та ОСОБА_4, отже важливе значення для правильного вирішення справи з урахуванням приписів ст.23 Закону України «Про іпотеку» є дослідження чи була спірна квартира предметом іпотеки в момент переходу права власності від іпотекодавців саме до ОСОБА_6, а не до неї. Відповідачка та її представник просили суд відмовити Банку у задоволенні позову.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПНХМНО Малахова Г.І. про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укргазбанк» з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ст.. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія, враховуючи висновки суду касаційної інстанції, вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Банку , суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку не має передбачених законом підстав для звернення стягнення на спірну квартиру, яка належить новому власнику відмінному від особи боржника, як на предмет іпотеки.

Судова колегія вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.

По справі достовірно встановлено, що 26 грудня 2007 року між ПАТ «Укргазбанк» і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав від банку кредит у розмірі 2 644 000 доларів США, зі строком повернення до 25 грудня 2012 року та сплатою процентів за користування кредитом у порядку та в розмірах, установлених у кредитному договорі, і зі строком дії до 26 грудня 2013 року.

Пунктом 3.2.8 указаного кредитного договору передбачено, що в разі невиконання позичальником зобов'язань, передбачених цим договором, відшкодування заборгованості здійснюється банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно з договором іпотеки.

З метою забезпечення повного й своєчасного виконання боргових зобов'язань перед банком 09 червня 2008 року між банком, з однієї сторони, і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з іншої сторони, укладено договір іпотеки № 16/08-Б. Відповідно до пункту 2.1.1 цього договору предметом іпотеки є багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 6422,9 кв. м, житловою площею 2285,6 кв. м, усього на 123 квартири.

Відомості про іпотеку нотаріусом внесені до реєстру іпотек, на відчуження нерухомого майна накладено заборону.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року договір іпотеки від 09 червня 2008 року визнано недійсним, виключено запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек та з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

У період чинності зазначеного рішення спірну квартиру було двічі відчужено: вперше - на підставі договору купівлі-продажу від 13 жовтня 2009 року, укладеного між ОСОБА_3, ОСОБА_4 (продавці) та ОСОБА_6 (покупець), та вдруге - на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 29.12.2010 року у цивільній справі №2-17599/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визнання права власності.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 вищевказаного Закону України обтяження нерухомого майна підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2014 року № 410 затверджено Тимчасовий порядок державної реєстрації іпотек, відповідно до ст.ст. 6, 25, 26 якого внесення до Реєстру відомостей про обтяження майна іпотекою здійснюється реєстратором на підставі повідомлення іпотеко держателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду.

Запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов'язковим зазначенням порядкового номера запису. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду.

Статтею 23 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особою, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язати за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Встановивши, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року договір іпотеки від 09 червня 2008 року визнано недійсним і на його підставі запис про обтяження майна іпотекою виключено з Реєстру, суд дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 23 Закону України «Про іпотеку», оскільки під час переходу права власності на спірну квартиру до ОСОБА_2 спірна квартира предметом іпотеки не була.

Даний висновок зроблений також в постанові Верховного Суду України від 24.12.2014 року № 6-201цс14, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України, а також у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2015 року № 6-723св15 на підставі постанови Верховного Суду України від 24.12.2014 року № 6-201цс14.

Доводи апеляційної скарги, що наведені на її обґрунтування, які фактично зводяться до незгоди з ухваленим районним судом по справі рішенням та його суб'єктивної переоцінки, в даному випадку є несуттєвими, рішення суду, прийняте по суті розглянутого цивільно-правового спору не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: