№ 2-3206-15
(№ 760-5082-15-ц)
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12. 06. 2015 року Соломянський районний суд м. Києва
в складі головуючого судді Бобровник О. В.
при секретарі: Мурга Н. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Легбанк» - про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення суми депозитних вкладів,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного Акціонерного Товариства «Легбанк» - про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення суми депозитних вкладів.
Позивач при зверненні до суду мотивує свої вимоги тим, що 15 липня 2014 року, між ПАТ «Легбанк» в особі Заступника Голови правління Ткаченко Ганни Валеріївни та ОСОБА_3 було
укладено договір банківського вкладу № 0712-ДС-14 «Класичний» строком до 23 жовтня
2014 року із щомісячною виплатою процентів в розмірі 7,25 процентів річних.
На виконання п. 1.1 даного договору, ОСОБА_3 внесла, а банк прийняв на депозитний рахунок кошти у сумі 14 000 (чотирнадцять тисяч) доларів США.
16 липня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ОСОБА_3 відступила, а позивач набув право вимоги, належне їй у відповідності із договором банківського вкладу № 0712-ДС-14 «Класичний» від 15 липня 2014 року укладеного між відповідачем та ОСОБА_3.
Того ж дня, ОСОБА_3, позивач та відповідач уклали договір про зміну сторони в договорі банківського вкладу з фізичною особою, яким банк надав згоду і повідомлений про зміну первісного вкладника новим вкладником.
Таким чином, позивач набув право вимоги на вклад та нараховані по ньому відсотки у відповідності до договору банківського вкладу № 0712-ДС-14 «Класичний» від 15 липня 2014 року.
Дата закінчення вказаного договору 23 жовтня 2014 року, а з моменту укладення договору (15 липня 2014 року) виплата відсотків по ньому жодним чином не здійснювалась, в листопаді 2014 року позивач керуючись ст. 1060 ЦК України усно звернувся до відповідача з проханням повернути вклад і нараховані по ньому відсотки, проте, відповідач усно відмовив повертати депозитний вклад і відсотки по ньому, посилаючись на відсутність коштів та фінансово-економічну ситуацію в країні.
19 листопада 2014 року, представник позивача - адвокат Роман Ванджурак, надіслав , на ім'я відповідача вимогу про повернення вказаного депозитного вкладу, проте відповідь не отримав, заявлені вимоги в добровільному порядку відповідачем не виконані.
В звязку із зазначеним позивач вважаючи свої права порушеними просив суд: стягнути з Публічного акціонерного товариства «Легбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 381 677,86 грн. з яких: сума договору банківського вкладу «Класичний» № 0712-ДС-14 від 15 липня 2014 року - 301 700,00 грн.; заборгованість по процентам по цьому договору в період з 15 липня 2014 року по 11 березня 2015 року -14 318,25 грн.; 3% річних від суми боргу по цьому договору за весь час прострочення в період з 15 липня 2014 року по 11 березня 2015 року - 5 923,01 грн.; встановлений індекс інфляції за весь час прострочення по цьому договору в період з 15 липня 2014 року по 11 березня 2015 року - 59 736,60 грн.
В процесі розгляду справи позивач зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Легбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 181 677,86 грн. ( сто вісімдесят одна тисяча шістсот сімдесят сім гривень 86 коп..), з яких: 101 700,00 грн. - залишку суми договору банківського вкладу «Класичний» № 0712-ДС-14 від 15 липня 2014 року; 14 318,25 грн. - заборгованості по процентам по цьому договору в період з 15
липня 2014 року по 11 березня 2015 року; 5 923,01 грн. - 3% річних від суми боргу по цьому договору за весь час прострочення в період з 15 липня 2014 року по 11 березня 2015 року; 59 736,60 грн. - встановлений індекс інфляції за весь час прострочення по цьому договору в період з 15 липня 2014 року по 11 березня 2015 року.
Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність в якій також зазначено, що представник позивача позовну заяву з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог підтримує, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.
ПАТ «Легбанк» в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 15 липня 2014 року, між ПАТ «Легбанк» в особі Заступника Голови правління Ткаченко Ганни Валеріївни та ОСОБА_3 було
укладено договір банківського вкладу № 0712-ДС-14 «Класичний» строком до 23 жовтня
2014 року із щомісячною виплатою процентів в розмірі 7,25 процентів річних.
На виконання п. 1.1 даного договору, ОСОБА_3 внесла, а банк прийняв на депозитний рахунок кошти у сумі 14 000 (чотирнадцять тисяч) доларів США.
16 липня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ОСОБА_3 відступила, а позивач набув право вимоги, належне їй у відповідності із договором банківського вкладу № 0712-ДС-14 «Класичний» від 15 липня 2014 року укладеного між відповідачем та ОСОБА_3.
Того ж дня, ОСОБА_3, позивач та відповідач уклали договір про зміну сторони в договорі банківського вкладу з фізичною особою, яким банк надав згоду і повідомлений про зміну первісного вкладника новим вкладником.
Таким чином вбачається, що позивач набув право вимоги на вклад та нараховані по ньому відсотки у відповідності до договору банківського вкладу № 0712-ДС-14 «Класичний» від 15 липня 2014 року.
Вбачається, що дата закінчення вказаного договору 23 жовтня 2014 року, а з моменту укладення договору (15 липня 2014 року) виплата відсотків по ньому жодним чином не здійснювалась, в листопаді 2014 року позивач керуючись ст. 1060 ЦК України усно звернувся до відповідача з проханням повернути вклад і нараховані по ньому відсотки, проте, відповідач усно відмовив повертати депозитний вклад і відсотки по ньому, посилаючись на відсутність коштів та фінансово-економічну ситуацію в країні.
19 листопада 2014 року, представник позивача - адвокат Роман Ванджурак, надіслав на ім'я відповідача вимогу про повернення вказаного депозитного вкладу, проте відповідь не отримав, заявлені вимоги в добровільному порядку відповідачем не виконані, в звязку з чим позивач просив суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне.
Так, відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є недоторканним.
У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Згідно із ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.
Крім того, у відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Ч. 2 ст. 625 ЦК України зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно зазначеного договору процентна ставка складає 7,25 % річних. При нарахуванні процентів застосовується метод визначення кількості днів.
Судом встановлено, що 13. 03. 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» перерахував позивачу суму в розмірі 200 000,00 грн. в рахунок виплати коштів, як вкладнику ПАТ «Легбанк».
Однак, виплачена позивачу сума не в повному обсязі звільнила відповідача від виконання зобовязань, оскільки не покрила суму депозитного вкладу, нараховані по ньому відсотки, передбачені законом санкції за неналежне виконання зобовязань.
Таким чином вбачається, що позивачу не доплачена сума в розмірі 181 677,86 грн., яка складається із: 101 700,00 грн. - залишку суми договору банківського вкладу «Класичний» №
0712-ДС-14 від 15 липня 2014 року; 14 318,25 грн. - заборгованості по процентам по цьому договору в період з 15 липня 2014 року по 11 березня 2015 року; 5 923,01 грн. - 3% річних від суми боргу по цьому договору за весь час прострочення в період з 15 липня 2014 року по 11 березня 2015 року;
59 736,60 грн. - встановлений індекс інфляції за весь час прострочення по цьому договору в період з 15 липня 2014 року по 11 березня 2015 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи.
Суд, перевіривши розрахунок позивача, вважає його вірним, а відтак приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в звязку з чим приходить до висновку про задоволення позову.
З урахуванням задоволення позову, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1816 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 533, 611, 625, 1058, 1060, 1061 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 27-30, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226, 228 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Легбанк» - про захист прав споживачів фінансових послуг та стягнення суми депозитних вкладів задовольнити.
Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Легбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 181 677,86 грн.
Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Легбанк» в дохід держави судовий збір в сумі 1816 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії

Суддя: