Провадження №22-ц/784/2338/15
Провадження № 22ц/784/2338/15 Головуючий у 1-ії інстанції ОСОБА_1
Категорія 5 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

при секретарі: Горенко Ю.В.,

за участю: відповідачки ОСОБА_3,

представника відповідачок - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2014 року

за його позовом

до ОСОБА_3, ОСОБА_6,

Департаменту міського господарства Одеської міської ради,

Виконавчого комітету Одеської міської ради

про визнання недійсною приватизацію житла, скасування розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності , -

В С Т А Н О В И Л А:

27 грудня 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, який згодом доповнив та остаточно предявив, до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 житлово-комунального господарства Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради та Державної реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про визнання недійсною приватизації квартири, визнання недійсними та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та зобовязання виключити запис щодо державної реєстрації квартири.

В обґрунтування позову посилався на те, що розпорядженням органу приватизації Одеської міської ради № 215568 від 22 січня 2010 року спірна квартира була приватизована лише на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_6, чим порушено вимоги Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», та його право на приватизацію житла, як особи, зареєстрованої у квартирі разом з відповідачками на підставі ордеру.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 6 травня 2014 року відповідача ОСОБА_7 житлово-комунального господарства Одеської міської ради замінено на належного відповідача - Департамент міського господарства Одеської міської ради.

11 листопада 2014 року ухвалою цього ж суду провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 в частині зобовязання реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про виключення з реєстру прав власності на нерухоме майно відомостей щодо реєстрації спірної квартири закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, а реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції виключено з числа співвідповідачів.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_8 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права щодо застосування до спірних правовідносин позовної давності.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник відповідачок вважав її вимоги необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

При вирішенні справи судом встановлено, що згідно розпорядження голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №1202/01-04 від 9 грудня 2005 року позивач ОСОБА_5 перебував на квартирному обліку як особа, що має право позачергового отримання житла у звязку з призначенням на посаду судді (т.1 а.с.4).

У відповідності до розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №56/01-06 від 7 лютого 2008 року та ордеру на жиле приміщення №8282 серії МР від 2 грудня 2009 року позивачу та членам його сімї: дружині ОСОБА_3 та доньки - ОСОБА_6, надана трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1, жилою площею 55,2 кв. м. (т.1 а.с.3, 5, 40).

З 16 грудня 2009 року вищезазначені особи зареєстровані в спірній квартирі (т.1 а.с.3,37).

15 січня 2010 року ОСОБА_5 разом з відповідачками звернувся до органу приватизації із заявою про здійснення приватизації квартири АДРЕСА_2 (т.1 а.с.36).

21 січня 2010 року позивач ОСОБА_5 подав заяву, де просив здійснити приватизацію квартири без його участі, мотивуючи тим, що він використав своє право на безоплатну приватизацію житла за адресою: Харківська область м. Первомайський, 4 мікрорайонАДРЕСА_3 (т.1 а.с.39).

Розпорядженням органу приватизації Одеської міської ради № 215568 від 22 січня 2010 року квартиру АДРЕСА_2 було приватизовано лише за ОСОБА_3 і ОСОБА_6 та в цей же день видано свідоцтво про право власності на житло, за яким спірна квартира належить на праві спільної часткової власності відповідачкам в рівних частках (т.1 а.с.34-35).

За даними довідки виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області № 201 від 2 квітня 2014 року ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 4й мікрорайонАДРЕСА_4, та приймав участь у приватизації вказаної квартири загальною площею 51,10 кв.м, де використав право на безкоштовну приватизацію житла в розмірі 17,04 кв. м.(т.1 а.с.82).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанцій, керувався тим, що органом приватизації право ОСОБА_5 на житло порушено, але таке порушене право захисту у судовому порядку не підлягає, так як позивачем пропущена позовна давність на право предявлення цієї вимоги.

Разом із тим, згідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність може бути застосована судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Такої заяви стороною відповідачів у судовому засіданні зроблено не було, а тому у суду не було підстав для відмови у задоволенні позову за спливом позовної давності.

В той же час, судом першої інстанції при ухваленні оспореного рішення, не звернуто увагу на зміст статей 5, 7, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», у відповідності до якого кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

За громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму.

Передача квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Тому, подав заяву про здійснення приватизації спірної квартири без його участі, позивач ОСОБА_5, не виявив бажання приватизувати займане ним житло, таким чином, скористався правом, наданим йому законом, який діяв на час цієї приватизації.

За такого, колегія суддів приходить до висновку, що приватизація квартири АДРЕСА_2 проведена компетентним органом на підставі наданих документів згідно із чинним на час її проведення законодавством.

Посилання апелянта на те, що подача ним заяви про відмову в участі в приватизації займаного житла, була повязана з його правовою необізнаністю положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», є безпідставними, так як мотиви подачі такої заяви не впливають на порядок та процедуру проведення приватизації державного фонду.

Тому висновки суду першій інстанції щодо відмови у позові за спливом позовної давності є такими, що суперечать нормам матеріального права, та не відповідають обставинам справи, у звязку з чим судове рішення з підстав, передбачених п.п.3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2014 року скасувати та ухвалите нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання недійсною приватизацію житла, скасування розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності відмовити з підстав його недоведеності.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Судді