АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/792/2015р. Головуючий в І інстанції Хомик І.І.
Категорія: 42 Доповідач - Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 18 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Капітан І.А., Колісниченка А.Г.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до газети «Жайвір» про захист честі, гідності, ділової репутації, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом зазначаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у НОМЕР_1 газети «Жайвір» надруковано статтю «У заручниках - населення району», у якій зазначено, що «зі слів селищного голови ОСОБА_2 у цій «сухій» ситуації вини КП «Комсервіс» немає, вина покладена на «одній людині, котра за власним бажанням або що призупинила водопостачання». В кінці статті зазначено, що «Про що і про кого йдеться і як місцева влада думає вирішувати цю проблему питання у наступному номері районної газети». У наступному номері НОМЕР_2 газети «Жайвір» від ІНФОРМАЦІЯ_2 надруковано продовження під назвою «Споживачі води - заручники наболілої ситуації». Так - у газеті вказано «Ця земельна ділянка за вказаною адресою, як нам повідомили у селищній раді, використовується ПП «Агропроменерго» під керівництвом ОСОБА_1 без правоустановчих документів». «У 2009 році між ПП «Агропроменерго» та комунальним підприємством «Комсервіс» було укладено договір №11 .... належну «Агропроменерго» ЗТП №222. І тим не менше керівництво приватного підприємства порушуючи умови існуючого договору (не здійснивши ремонтні роботи) усілякими діями унеможливлювало доступ на земельну ділянку працівників «Комсервісу» для здійснення ремонтних робіт, де розміщена трансформаторна підстанція навіть погрози фізичної розправи, якщо хтось зайде на приватну територію «Агропоменерго». «Депутати для розв'язання конфліктної ситуації запросили директора ПП «Агропроменерго» ОСОБА_1. Однак той з невідомих причин не виявив бажання пояснити мешканцям селища, чому нехтуються проблеми простих людей». «Отож, не отримавши згоди директора приватного підприємства на безперешкодний доступ до земельної ділянки, яка належить до земель запасу Великоолександрівської селищної ради, з метою проведення ремонтних робіт на ЗТП-222, рішенням сесії «Про забезпечення доступу до пошкодженої лінії електропередачі»....довелося добиратися до пошкодженої лінії електропередачі, без згоди ОСОБА_1». Посилаючись на те, що інформація викладена у статяхганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача, просив визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію відомості опубліковані у вищезазначених статтях НОМЕР_1,13 газети «Жайвір», спростувати відомості зазначені у вказаних статтях та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у 20000 грн та судові витрати.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у статтях, на які посилається позивач, не вбачається недостовірних відомостей стосовно нього, які б порушували його немайнові права, тобто честь, гідність і ділову репутацію.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Згідно роз'яснень, даних у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року №1, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі.

Пунктом 18 постанови від 27.02.2009 року №1 визначено, що, згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Відповідно до ч.2 ст. 302 ЦК фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов'язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. При цьому фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов'язана робити посилання на таке джерело (п.22 постанови).

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у НОМЕР_1 газети «Жайвір» була опублікована стаття «У заручниках - населення райцентру», а у НОМЕР_2 за ІНФОРМАЦІЯ_2 стаття «Споживачі води - заручники наболілої ситуації». Обидві статті написані одним автором під творчим псевдонімом ОСОБА_3 (а.с.8,9). Інформація, опублікована в даних статтях стосується позивача особисто та підприємства, яке він очолює - ПП «Агропроменерго».

З аналізу статей «У заручниках - населення райцентру» від ІНФОРМАЦІЯ_1 та «Споживачі води - заручники наболілої ситуації» від ІНФОРМАЦІЯ_2 опублікованих в газеті «Жайвір» та встановлених судом обставин справи вбачається, що наведена у статях інформація містить фактичні твердження, оскільки отримана із офіційних джерел (судових рішень, інформації органу місцевого самоврядування), та, у відповідності до п.22 постанови від 27.02.2009 №1 стаття містить посилання на ці джерела.

Таким чином висновок суду про те, що автор статті отримала інформацію з офіційних джерел, а саме органу місцевого самоврядування, і в статті зробила посилання на таке джерело, а тому відповідно до ст.302 ЦК України не зобов'язана перевіряти її достовірність є обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції оцінюючи встановлені у справі обставини, на які позивач посилався, як на підставу для задоволення своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на належних доказах, і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення законне та обґрунтоване, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності після проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: