У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

29 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дьоміної О.О., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, біржа нерухомості «Едвайс-Консульт» про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 10 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 квітня 1994 року належала його бабусі -ОСОБА_7, матері - ОСОБА_8 та йому.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла.

У вересні 2000 року була вбита його мати ОСОБА_8, після чого злочинці використавши її документи отримали нотаріально посвідчене доручення від її імені на ім'я ОСОБА_6 та на підставі цього доручення ОСОБА_6 отримав на ім'я матері ОСОБА_8 свідоцтво про право на спадщину від 19 січня 2001 року про прийняття останньою у спадщину частини квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7

23 січня 2001 року ОСОБА_6 використав вказане доручення для продажу зазначеної квартири ОСОБА_5, уклавши з останньою договір купівлі-продажу.

Враховуючи вказане, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу зазначеної квартири, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Також, позивач просив визнати за ним право власності на 5/9 часток вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_7 та матері ОСОБА_8

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 10 лютого 2015 року, позов задоволено частково. Договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 23 січня 2001 року за № 1704 на біржі нерухомості «Эдвайс-Консульт», визнано недійсним в частині продажу ОСОБА_5 5/9 часток, належних продавцю ОСОБА_8

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 5/9 часток квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті бабці ОСОБА_7 (2/9 частки), померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті матері ОСОБА_8 (1/3 частка), померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені судові рішення та справу передати на новий розгляд, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження судами і при їх дослідженні та встановленні судами дотримані норми процесуального та матеріального права.

Суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшли вірного висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог та визнання недійсним договору купівлі- продажу в частині продажу ОСОБА_5 5/9 часток спірної квартири. Також суди вірно виходили з наявності підстав для визнання за позивачем права власності на 5/9 частини спірної квартири.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун О.О. Дьоміна С.П. Штелик