У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 14 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - житлово-будівельний кооператив № 73, про визнання права власності на частину квартири, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру в частині, за зустрічним позою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - житлово-будівельний кооператив № 73, про визнання права особистої приватної власності на квартиру та позбавлення права власності на квартиру,

в с т а н о в и в :

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 19 травня 1988 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23 листопада 2010 року. Під час перебування у шлюбі він та відповідач придбали квартиру шляхом пайової участі у будівництві через житлово-будівельний кооператив № 73, в який вступила ОСОБА_3 Більшість платежів (пайових внесків) здійснював особисто він. Після завершення будівництва житла і здачі його в експлуатацію вони вселились в трикімнатну кв. АДРЕСА_1, як сім'я у складі 4 осіб: ОСОБА_3 як член ЖБК, позивач, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в ній зареєстровані до даного часу. Відповідач, користуючись тим, що вона одна зі складу сім'ї є членом ЖБК № 73 та зважаючи на розірвання шлюбу в 2010 році, отримала свідоцтво про право приватної власності на спірну квартиру та зареєструвала свої права на це нерухоме майно.

Вважає ці дії незаконними, оскільки спірна кооперативна квартира не є її приватною власністю, а є їх спільною сумісною власністю як колишнього подружжя, а більшу частину пайових виплат здійснив позивач за власні кошти, оскільки фактичні шлюбні відноси були між ними припинені задовго до розірвання шлюбу, просив встановити, що в рахунок оплати вартості кооперативної кв. АДРЕСА_1 внесені ним кошти в сумі 2588,91 грн, ОСОБА_3 в сумі 532,84 грн.

Крім того, посилався на те, що станом на 2000 рік загальна вартість спірної квартири складала 3 121,75 грн і складалася з двох складових: 1 065, 68 грн власні кошти, внесені на ім'я члена ЖБК і 2056,07 грн державна позика, повністю виплачена у листопада 2010 року. 1 065,68 грн вносилися в період з 07 квітня 1992 року по 26 червень 1995 року, коли позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, підтримували шлюбні відносини, вели спільне господарство і вносили вказані кошти із спільного сімейного бюджету, частка в паєнагромадженні кожного з них складала по 532,84 грн. Кошти в розмірі 2056,07 грн сплачені позивачем з його особистого бюджету у період з 2001 по 25 листопад 2010 року, коли відповідно до рішення про розірвання шлюбу він з відповідачем подружні стосунки не підтримували, спільне господарство не вели та мали різні бюджети.

Просив визнати за ним право власності на 83/100 ідеальної частки зазначеної вище квартири; скасувати видане на ім'я ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на квартиру в частині її права власності на 83/100 ідеальних часток.

Крім того, у червні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом, посилалась на те, що 19 травня 1988 року між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб, який розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23 листопада 2010 року. Зазначеним рішенням встановлено, що вони більше 10 років не підтримують подружніх стосунків, не вели спільного господарства, мали різні бюджети, ОСОБА_2 не хотів працювати, матеріально сім'ю не забезпечував, були борги, тому вона була змушена в 1998 році виїхати на заробітки до Іспанії. Квартиру АДРЕСА_1 вона отримала, працюючи в Чернівецькій філії Київського інституту автоматики, де перебувала на квартирному обліку з 15 квітня 1985 року. Для працівників інституту був організований ЖБК № 73, вона стала його членом. Розподіл квартир між членами кооперативу проводився перед здачею будинку в експлуатацію 28 серпня 2000 року, коли і був отриманий ордер на вселення в спірну квартиру. З особистого заробітку за кордоном в жовтні-листопаді 2010 року нею виплачена державна позика. Її особистий заробіток в період з 1998-2012 років підтверджується грошовими переказами через систему «Western Union» на ім'я ОСОБА_2 в сумі 17 744 долари США і 4 475 євро, що еквівалентно сумі 210 000 грн. Відповідач ОСОБА_2 з 2010 року проживає в спірній квартирі.

ОСОБА_3 просила визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 та позбавлення права власності ОСОБА_2 на вказану квартиру.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлено, що пайові внески за кооперативну квартиру АДРЕСА_1 сплачені ОСОБА_3 у сумі 532,84 грн, ОСОБА_2 - у сумі 2 588,91 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на кв. АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 липня 2014 року у частині відмови у задоволені позову ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на 83/100 ідеальної частки квартири та скасування виданого на ім'я ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на спірну квартиру в частині її права власності на 83/100 ідеальної частки, в частині часткового задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про визнання за нею права особистої приватної власності на спірну квартиру, а також в частині розподілу судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині.

Позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 83/100 ідеальної частки на кв. АДРЕСА_1.

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25 лютого 2013 року серії НОМЕР_1, видане на ім'я ОСОБА_3, скасовано в частині 83/100 ідеальної частки.

У задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року рішення Апеляційного суду Чернівецької області в частині позовних вимог ОСОБА_2 скасовано, передано справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 14 травня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці скасовано в частині встановлення, що пайові внески за спірну квартиру сплачені ОСОБА_3 у сумі 532,84 грн, ОСОБА_2 у сумі 2 588,91 грн; відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на ідеальну частку в квартирі та про визнання недійсним, скасування, виданого на ім'я ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на спірну квартиру в частині.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 17/100 ідеальної частки в спірній квартирі.

Визнано недійсним, видане ім'я ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 в частині 17/100 ідеальної частки даної квартири.

В задоволенні позову ОСОБА_2 про встановлення, що в рахунок оплати вартості (паєнагромадження) кооперативної квартиру АДРЕСА_1 внесено ОСОБА_3 у сумі 532,84 грн, ОСОБА_2 у сумі 2588,91 грн відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судове рішення апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на ідеальну частку в квартирі та про визнання недійсним в частині свідоцтва про право власності, та задовольняючи його позовні вимоги про розподіл пайових внесків, суд першої інстанції виходив з того, що нa час припинення подружніх стосунків між позивачем та відповідачем в 2000 році пайові внески за спірну квартиру не були сплачені повністю, на час припинення подружніх стосунків право власності на кооперативну квартиру у сторін не виникло, відсутні підстави для визнання її спільним майном подружжя.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, апеляційний суд виходив з того, що в період проживання однією сім'єю та на час припинення спільного ведення господарства станом на 2000 рік сторонами сплачено зі спільного бюджету пайових внесків у розмірі 1065,68 грн, отже дані пайові внески є спільним майном ОСОБА_2 і ОСОБА_3 і частка кожного з них становить 532,84 грн.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - житлово-будівельний кооператив №73, про визнання права власності на частину квартири, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру в частині та за зустрічним позою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - житлово-будівельний кооператив № 73, про визнання права особистої приватної власності на квартиру та позбавлення права власності на квартиру.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова