Справа № 500/2374/14-ц
Провадження № 2/500/735/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Івановій Ю.П.

за участю представника Кобак Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

комунального підприємства "Житсервіс-2"

до

ОСОБА_2,

ОСОБА_3

про

стягнення 1532,78 грн

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача пояснив, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1 загальною площею 73,90 кв.м. та не користується пільгами по оплаті. Будинок знаходиться на балансі комунальної власності та відповідно до рішень виконкому Ізмаїльської міської ради за №241 від 15 березня 2007 року, № 507 від 15 травня 2008 року та №1620 від 21 листопада 2010 року встановлений базовий тариф за користування житлом і утримання жилих будівель та приналежних до них територій за 1 кв.м. загальної площі в місяць з урахуванням ПДВ для будівель, які не облаштовані ліфтами. Разом із тим, за період з 2007 року по квітень 2014 року за відповідачами нарахована заборгованість, яку просить стягнути у сумі 1532,78 грн., а також судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, оповіщена у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, про причину неявки не повідомила.

Відповідач ОСОБА_3 проти позовних вимог заперечує, пояснив, що він з дружиною є дітьми війни, на них розповсюджується пільга у загальному розмірі 50%, з урахуванням чого розмір заборгованості нарахований невірно.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідка, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 60, 131 ЦПК України.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 травня 2009 року за позовом комунального підприємства "Житсервіс-2" до ОСОБА_2 про стягнення 607 грн. 02 коп. встановлено наявність у відповідачів статусу дітей війни за адресою квартири АДРЕСА_1 загальною площею 73,90 кв.м.

Статус дітей війни щодо відповідача ОСОБА_3 представник позивача не оскаржує та пояснив, що нарахування заборгованості проведено з урахуванням вказаної пільги.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив обставини проживання у квартирі відповідачів.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відповідачів, статус яких в якості дитини війни підтверджений та не оскаржується позивачем, має право на 25% пільгу по сплаті за користуванням комунальними послугами (газом, електроенергією тощо) у межах середніх норм споживання.

Разом із тим, відповідно до вимог ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо.

З оглядом на вищевказане суд вважає необґрунтованим посилання представника позивача на листи №05-19-884/1693 від 18 березня 2011 року Головного управління праці та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації та № 77/5/77-11 24 березня 2011 року Міністерства праці та соціальної політики України про те, що надання дітям війни пільгової знижки щодо оплати житла (утримання будинків і прибудинкових територій) Законом України "Про соціальний захист дітей війни" не передбачено, що у свою чергу зумовлює стягнення з відповідачів послуг, на оплату яких вони має пільгове право.

Долученими книжками про оплату комунальних послуг відповідачами проводиться оплата з урахуванням пільги, передбаченої Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

Між тим, нарахування 1532,78 грн. проведено за період з 2007 року по квітень 2014 року, що перевищує терміни строку позовної давності, які передбачені ст. 257 ЦК України. Щодо періоду з грудня місяця 2005 року по листопад місяць 2008 року розмір стягнення визначено рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 травня 2009 року. З урахуванням вказаного суд не вбачає підстав для визнання вказаних причин пропущення позовної давності поважними.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Керуючись ст. 209-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог комунального підприємства "Житсервіс-2" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення 1532,78 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.М. Жигулін