АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2983/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Гайдук С.В.
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Шиманського В.Й., Семенюк Т.А.

при секретарі - Круглику В.В..

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2014 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року представник ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В мотивування вимог посилався на те, що строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа пропущено з поважних причин, оскільки з 10.02.2009 року до 12.08.2011 року в банку було призначено тимчасову адміністрацію. В зв'язку з кризовими явищами в банківській сфері відбулося значне звільнення працівників банку, що в свою чергу призвело до виявлення виконавчих листів, строк пред'явлення яких минув.

За результатами службового розслідування було звільнено начальника відділу супроводження виконання судових рішень Управління претензійно-позовної роботи по кредитам із забезпеченням ДПАРБ ПАТ «КБ «Надра» ОСОБА_3

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2014 року - заяву задоволено.

Поновлено Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» пропущений строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання по справі № 2- 11287/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про поважність причин пропуску ПАТ «КБ «Надра» строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання, оскільки мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до постанови Національного банку України № 452, на який посилається стягувач, закінчився 10 лютого 2010 року. Рішення було ухвалено Шевченківським районним судом м. Києва 17 грудня 2010 року та набрало законної сили 19 вересня 2011 року, тобто через 19 місяців після закінчення мораторію. Службове розслідування на підставі наказу Голови правління ПАТ «КБ «Надра» №674 від 27 грудня 2012 року по факту виявлення в ході проведення повторної інвентаризації справ не пред'явлених до органів ДВС оригіналів виконавчих листів було проведено стягувачем через два місяці після закінчення строку пред'явлення виконавчих листів до виконання. Із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду лише у травні 2014 року, через сім місяців після отримання виконавчих листів.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вжиття стягувачем будь-яких заходів щодо отримання виконавчих листів до закінчення вказаного строку.

Вказала, що в сейфі були виявлені виконавчі листи, а виконавчий лист, про поновлення строку пред'явлення якого просить ПАТ «КБ «Надра», був виданий 16.10.2013, тобто станом на 27.12.2012 він не міг бути виявлений в сейфі працівника банку.

Також на думку апелянта, ОСОБА_3 було звільнено за угодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України, до проведення службового розслідування на підставі наказу Голови Правління ПАТ КБ «Надра» № 674 від 27.12.2012 року, а не на підставі службової недбалості.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи заяву, суд виходив з того, що строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа був пропущений з поважних причин.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на законі.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2010 року позовні вимоги BAT КБ «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості задоволені, солідарно стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 987 703,87 грн., судовий збір в розмірі 1 700 грн., витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього - 983 523,87 грн.

Рішення набрало законної сили 19.09.2011 року. Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання складає 1 рік, тобто до 19.09.2012 року.

Виконавчий лист був виданий лише 16.10.2013 року, тобто з пропущенням строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Звертаючись до суду із заявою, Банк ставив перед судом питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки такий строк був пропущений і наводить ряд підстав, які, на його думку, є поважними.

В силу ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Умовами ст.371 ЦК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З конструкції статті убачається, що у Кодексі не наведено причин, які можна вважати поважними при пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд їх визначає у кожному конкретному випадку на підставі доказів, поданих стягувачем.

Згідно ст.22 Законом України «Про виконавче провадження» встановлено строк пред'явлення виконавчих документів протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до п. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» зі змінами, які набрали законної сили 09 березня 2011 року , виконавчі документи, зокрема по виконанню судових рішень, можуть бути пред'явлені до виконання протягом року.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню,- з наступного дня після його постановлення.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку пред'явлення виконавчих листів до виконання ПАТ КБ «Надра» зазначає, що строк був ним пропущений у зв'язку з існуванням тимчасової адміністрації, послабленням контролю за юридичним супроводом судових справ та великою кількістю позовних заяв, що є поважною причиною для його поновлення.

Колегія суддів погоджується з посиланням заявника на те, що поважність причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа зумовлена значною кількістю судових справ про стягнення заборгованості за кредитними договорами, звільнення відповідальних за виконання рішень судів працівників банку та, відповідно, послабленням контролю за супроводом судових справ, враховуючи, що банком надано письмові докази, що підтверджують зазначені пояснення представника банка.

Крім того, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що існує ризик невиконання рішення суду про стягнення з відповідачів значної суми боргу в сумі 983 523,87 грн., яке набрало законної сили.

З матеріалів справи убачається, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 після ухвалення рішення суду про стягнення з них заборгованості за кредитним договором, не приймали жодних зусиль для його виконання, що свідчить про порушення з їх боку прав позивача на виконання судового рішення, враховуючи, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Крім того, виконання судового рішення є обов'язком відповідача з часу набрання рішення законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1. ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Враховуючи те, що ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312,313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 серпня 2014 року у справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді