Справа № 214/1735/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 квітня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Горбуновій Л.С.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту та визнання права власності, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просять: зняти арешт майна та оголошену заборону на його відчуження, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ №986996, АА №767954 від 24.09.2007 року, виданої заступником начальника управління юстиції - начальником Саксаганського ВДВС КМУЮ ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 48, 9 кв.м., житловою площею 29, 9 кв.м.; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 48, 9 кв.м., житловою площею 29, 9 кв.м.; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину квартири №1 у будинку №88 по вул. Іллічівській у м. Кривому Розі загальною площею 48, 9 кв.м., житловою площею 29, 9 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 08.04.2001 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 48, 9 кв.м., житловою площею 29, 9 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 08.04.2001 року.

В обґрунтування позову навели наступне. Позивачам, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 березня 2014 року на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Іллічівська, 88/1 (кожному з позивачів належить по 1/2 частці вказаної квартири).

Під час звернення до Реєстраційної служби КМУЮ з метою реєстрації даного рішення суду, як цього вимагає чинне в Україні законодавство, позивачам стало відомо, що на вказану квартиру накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, АЕ №986996, АА №767954 від 24.09.2007 року, виданої заступником начальника управління юстиції - начальником Саксаганського ВДВС КМУЮ ОСОБА_4.

Після цього, позивач ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою до Саксаганського ВДВС Криворізького міського управління юстиції. Згідно відповіді в.о. начальника Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_7 №08-41/28674 від 20.08.2014 року, вбачається, що арешт на зазначену квартиру накладався, так як на той момент, згідно відповіді КП ДОР «Криворізьке БТІ» ОСОБА_8 належала на праві приватної власності 1/3 частина даної квартири. Постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження виносилась по примусовому стягненню боргу з ОСОБА_8 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» в сумі 1 180, 97 грн.

Згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18.11.2011 року право власності ОСОБА_8 на 1/3 частину зазначеної квартири, було скасовано.

Отже, враховуючи той факт, що на сьогоднішній день єдиними законними власниками вказаної квартири є позивачі, а існуванням такого арешту порушує їх права як власників вказаного вище майна, змушені звертатися до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 60 закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У судовому засіданні представника позивача ОСОБА_2 позов підтримала повністю, підтвердивши зміст позовної заяви.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала повністю.

Представник відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою позивачки ОСОБА_1 та представника позивачки ОСОБА_2, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: рішення суду (а.с.7-8), повідомлення (а.с.9), рішення суду (а.с.10-11).

Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини.

У звязку з примусовим стягненням боргу в сумі 1180, 97грн. з ОСОБА_5 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа», на квартиру АДРЕСА_1, 1/3 частина якої належала на праві приватної власності ОСОБА_5, постановою заступника начальника управління юстиції - начальника Саксаганського ВДВС КМУЮ О.А.Міщенко АЕ №986996, АА №767954 від 24.09.2007 року, був накладений арешт та оголошена заборона на її відчуження.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18.11.2011 року визнано недійсним договір дарування 1/3 частки квартири квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_9

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 березня 2014 року за позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1, в рівних частках.

У звязку з накладеним арештом та оголошеною забороною на відчуження квартири АДРЕСА_1, позивачі позбавлені права на державну реєстрацію вказаного нерухомого майна.

Вказані факти й обставини встановлені судом на підставі письмових доказів: рішення суду (а.с.7-8), повідомлення (а.с.9), рішення суду (а.с.10-11).

Встановленим фактам та обставинам відповідають такі правовідносини, які регулюються нормами Конституції України, ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 16 ч. 1 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 16 ч. 2 п.3 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до вимог ст. 334 ч.4 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до вимог ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні вбачається з вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 64 Конституції України, права людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Суд вважає, що наявність арешту та заборони відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної власності, порушує їх право на державну реєстрацію права на зазначене нерухоме майно, а також право на розпорядження своєю власністю, а тому позивачі обґрунтовано, у відповідності зі ст.ст. 15,16 ЦК України, звернулися до суду за захистом свого порушеного права.

Оскільки за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 березня 2014 року визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1, в рівних частках, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання за ними права власності на зазначене нерухоме майно, є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 41, 64 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 319, 321, 334, 391 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 8, 10, 11, 88, 208, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Зняти арешт майна та оголошену заборону на відчуження - квартири АДРЕСА_2, яка належала на праві власності ОСОБА_5, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ №986996, АА №767954 від 24.09.2007 року, виданої заступником начальника управління юстиції - начальником Саксаганського відділу Державної виконавчої служби Криворізького МУЮ ОСОБА_4.

В іншій части ні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов