Справа №483/558/15-ц 21.10.2015 21.10.2015 21.10.2015
Провадження №22-ц/784/2481/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа номер 483/558/15-ц
Провадження номер 22-ц/784/2481/15 Суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області

від 29 липня 2015 року

за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк або ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року Банк пред'явив до суду зазначений позов, який обґрунтував наступним.

17 листопада 2010 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 9 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних, а з 01 вересня 2014 року 34,80 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 31 січня 2015 року утворилася загальна заборгованість за кредитним договором у сумі 18 800 грн.16 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 8 878 грн.46 коп., заборгованості за відсотками у сумі 7 950 грн.26 коп., заборгованості з пені у сумі 600 грн. та штрафів 500 грн. (фіксована частина) і 871 грн.44 коп. (процентна складова).

Оскільки відповідач порушив умови договору щодо своєчасного погашення кредиту, то позивач просив стягнути з нього кредитну заборгованість і судові витрати (а.с.2-3, 54).

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 липня 2015 року в задоволенні позову Банку відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було підтверджено належними доказами заявлені позовні вимоги.

Між тим, з таким висновком суду не можна погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

В разі порушення зобовязання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Ст.ст.526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

З матеріалів справи вбачається, що 17 листопада 2010 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами складає між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився з умовами кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна» та отримав три платіжні картки, що дають доступ до єдиного кредитного рахунку, що підтверджується заявою, довідками, фотографіями та письмовими поясненнями позивача (а.с.6, 9-32, 106-122).

На кредитному рахунку був встановлений кредитний ліміт у сумі 1000 грн. Однак з 2010 р. він змінювався 5 разів: 19.02.2011р. він збільшувався до 2 800 грн., 09.04.2011р. до 3200 грн., 03.06.2011р. до 3800 грн., 11.08.2013р. до 9600 грн., а 16.01.2014 р. ліміт було зменшено до 8800 грн. Така зміна відбувалася в односторонньому порядку, оскільки відповідно до п.1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» має таке право.

За користування кредитними коштами ОСОБА_4 повинен був сплачувати 30% річних, а з 01 вересня 2014 року 34,80 % річних (а.с.63-65). Кінцевим терміном повернення кредиту є строк, який зазначений на картці як строк дії картки. У разі порушення умов договору відповідач зобовязався сплатити пеню у розмірі 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, а також штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Згідно з розрахунком заборгованості та випискою з рахунку відповідача, він неодноразово користувався кредитними коштами, які знаходилися на кредитному рахунку, який обслуговувався платіжними картками «Універсальна» №5457 0829 9769 3069 строк дії до 31 жовтня 2014 року, №5211 5373 4027 5622 строк дії до 30 листопада 2016 року та «Метро» №7777 0304 0054 5508 строк дії до 31 жовтня 2012 року (референс договору SAMD №6687) (а.с.68-77, 122).

Періодично ОСОБА_4 здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, в тому числі з рахунку, на який зараховувалася заробітна плата (зарплатна картка №6762 4663 0272 5328). Останнє погашення відбулося 23 липня 2014 року.

Відповідач неналежно виконував умови кредитного договору щодо погашення заборгованості, допускаючи прострочення платежу, внаслідок чого станом на 31 січня 2015 року утворилася заборгованість у сумі 18 800 грн.16 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 8 878 грн.46 коп., заборгованості за відсотками у сумі 7 950 грн.26 коп., заборгованості з пені у сумі 600 грн. та штрафів 500 грн. (фіксована частина) і 871 грн.44 коп. (процентна складова) (а.с.4-5).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову Банку є неправильним.

Банк належними та допустимими доказами довів факт укладання з відповідачем кредитного договору, отримання ним коштів та порушення ним умов кредитного договору щодо погашення кредитної заборгованості на суму, зазначену у розрахунку.

За такого, колегія суддів вважає, що є підстави для задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі, а тому рішення районного суду на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитним договором від 17.11.2010 року станом на 31 січня 2015 року у сумі 18 800 грн.16 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 8 878 грн.46 коп., заборгованості за відсотками у сумі 7 950 грн.26 коп., заборгованості з пені у сумі 600 грн. та штрафів 500 грн. (фіксована частина) і 871 грн.44 коп. (процентна складова).

Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано, то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь Банку підлягає стягненню 511 грн.56 коп. судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційній банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 17 листопада 2010 року станом на 31 січня 2015 року у сумі 18 800 грн.16 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 8 878 грн.46 коп., заборгованості за відсотками у сумі 7 950 грн.26 коп., заборгованості з пені у сумі 600 грн. та штрафів 500 грн. (фіксована частина) і 871 грн.44 коп. (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у сумі 511 грн.56 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: