У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у Петропавлівському районі, Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про визнання довідки недійсною та встановлення розміру середньої заробітної плати для призначення страхової виплати у зв'язку зі стійкою втратою працездатності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що працюючи в тяжких та шкідливих умовах у вугільній промисловості на шахті «Степова» ДХК «Павлоградвугілля», яку було реорганізовано у ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», при виконанні своїх трудових обов'язків на підприємстві втратив працездатність внаслідок професійного захворювання, що підтверджується актом Н-1 № 55 від 27 липня 2002 року. Відповідно до довідки МСЕК від 02 грудня 2002 року йому було встановлено 5% стійкої втрати працездатності з 29 жовтня 2002 року до 01 листопада 2003 року. Відповідно до довідки про середню заробітну плату (дохід), виготовленої ВСП шахта «Степова» ВАТ «Павлоградвугілля» розрахунок його середньомісячної заробітної плати за січень 2002 року - червень 2002 року становить 638 грн 91 коп., яка була прийнята органом Фонду для призначення страхової суми. При цьому вказує, що при виготовленні довідки про середню заробітну плату (дохід) для призначення страхової виплати підприємством невірно було вказано щомісячні суми по заробітній платі (доходу), що в свою чергу призвело до заниження розміру сумарної заробітної плати за розрахунковий період, а також заниженню середньоденної заробітної плати та середньомісячної заробітної плати, яка застосовується для призначення страхової виплати.

У зв'язку з викладеним та з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати довідку про середню заробітну плату (дохід) від 17 грудня 2002 року недійсною, прийняти середньомісячну заробітну плату для призначення страхових виплат, у зв'язку зі стійкою втратою працездатності у розмірі 868 грн 40 коп., зобов'язати відповідача прийняти для призначення страхових сум середню заробітну плату у розмірі 868 грн 40 коп, а також провести перерахунок щомісячних страхових сум з 29 жовтня 2002 року.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із безпідставності та необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська