АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКорчевного Г.В., Слободянюк С.В.
при секретаріБасюк Ю.В.

за участю: представника відповідача Барченко Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 квітня 2013 року

У справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 квітня 2013 року позов задоволено. /а.с. 116-119/

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.06.2013 р. апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відхилені, рішення залишено без змін. / а.с. 165-166/

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.01.2015 р. касаційну скаргу ОСОБА_6 задоволено, ухвалу апеляційного суду в частині вирішення позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. / а.с.247- 249/

№ справи 2605/19145/12
№ апеляційного провадження:22-ц/796/ 3558/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Яценко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 квітня 2013 року ОСОБА_6 вважає прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи. На обґрунтування своїх доводів зазначила, що кредитним договором передбачений чітко визначений порядок обставин, за яких може відбутись збільшення розміру процентної ставки, а також порядок, відповідно до якого відбувається збільшення розміру процентної ставки, передбаченої кредитним договором. Пунктом 2.1 договору поруки передбачено, що банк не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя, однак на порушення умов цього пункту договору поруки банком без її згоди як поручителя було вдвічі підвищено процентну ставку за користування кредитними коштами з 10, 3 % річних, про що свідчить розрахунок заборгованості, що не було враховано судом першої інстанції під час розгляду справи. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просила рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, яка з'явилась у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі наступного.

Судом встановлено, що 23.10.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_7 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 196 831 долар США, зі сплатою 10,3 % річних, зі строком повернення до 23 жовтня 2027 року.

На забезпечення виконання позичальником взятих за кредитним договором зобов'язань 23.10.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 52242, а 23.10. 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_8 - договір поруки № 52244. Починаючи з жовтня 2009 року, позичальник не здійснює платежі на погашення суми заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, чим порушує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 221 034 долари США 42 центи, що еквівалентно 1 766 728 грн. 12 коп.

Задовольняючи позовні вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості, зокрема і з поручителя ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, що на порушення вимог ст. ст. 525, 526, 611, 1054 ЦК України позичальник ОСОБА_7 не виконав належним чином взятих за кредитним договором зобов'язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, яку суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 553, 554 ЦК України, стягнув солідарно з боржника та поручителів.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно з договором поруки від 23 жовтня 2006 року № 52242 поручитель ОСОБА_6 зобов'язалася відповідати перед кредитором за виконання позичальником ОСОБА_7 зобов'язань за кредитним договором від 23 жовтня 2006 року № 0 із сумою кредиту 196 831 долар США, зі строком повернення до 23 жовтня 2027 року, з процентною ставкою - 10, 3 % річних /а. с. 19/.

Пунктом 2.1 зазначеного договору поруки передбачено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, унаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя.

В матеріалах справи така згода ОСОБА_6 відсутня, умови збільшення відповідальності поручителя сторонами не узгоджені, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Крім того, в іншому судовому провадженні, після винесення оскаржуваного рішення, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2013 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.11.2013 р. вказаний договір поруки визнано припиненим у зв'язку з відсутністю згоди поручителя ОСОБА_6

У зв'язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині вимог до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості у зв'язку з припиненням договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 квітня 2013 року - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 квітня 2013 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_6 - скасувати, постановивши в цій частині нове рішення яким у задоволені позовних вимог до ОСОБА_6 відмовити.

В іншій частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 квітня 2013 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: