АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Новак А.В.
№22-ц/796/1901/2015 Доповідач - Борисова О.В.
Справа №752/4355/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарях: Греку А.Г., Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 14408,72 грн. та стягнення вартості проведеного автотоварознавчого дослідження в сумі 700 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що внаслідок скоєної з вини відповідача ДТП було пошкоджено його автомобіль та завдано майнову шкоду, розмір якої підтверджується звітом №686 про оцінку автомобіля «Деу Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 від 17 лютого 2014 року в сумі 14408,72 грн.

Вказує, що на прохання відповідача на місце ДТП працівники ДАІ не викликалися, однак останнім було написано власноручну розписку, відповідно до якої він зобов'язався відшкодувати завдану шкоду оцінену експертним шляхом, протягом 5 днів.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок ДТП відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 14408,72 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, 700 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 365,40 грн. сплаченого судового збору.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд прийняв оскаржуване рішення внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невірного встановлення обставин, які мають значення для справи та невірного дослідження та оцінки доказів.

Зазначає, що позивачу було завдано матеріальну шкоду, про що свідчить розписка від 19 грудня 2014 року, повний текст якої власноруч написано відповідачем.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливим розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішенням, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що підписи відповідача у письмовій розписці наданій позивачем та у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення від 06 лютого 2014 року різняться між собою та твердження позивача про наявність вини відповідача не підтверджені жодними доказами, крім його пояснень, які не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Проте, погодитися з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Деу Ланос» д.н.з.НОМЕР_2 належить позивачу.

Як вбачається з копії розписки від 19 грудня 2013 року (а.с.5) ОСОБА_3 зазначив, що він 19 грудня 2013 року керуючи автомобілем «Шевроле Авео», д.н.з.НОМЕР_2 на вул. Гетьмана порушив правила дорожнього руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Деу Ланос» д.н.з. НОМЕР_1, чим завдав йому механічні ушкодження. Вину свою у вчиненні ДТП визнав повністю. Працівники ДАІ за його проханням не викликались. Розмір збитку автомобіля «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 буде оцінено постраждалою стороною шляхом проведення незалежної оцінки та відшкодовані ним протягом 5 робочих днів.

Згідно звіту № 686 про оцінку автомобіля «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля в результаті пошкодження при ДТП станом на 10 лютого 2014 року складала 14408,72 грн. (а.с.7-15).

За складання вказаного звіту про оцінку автомобіля «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 позивачем було сплачено 700 грн. (а.с.6).

Як зазначив представник позивача, ОСОБА_1 направив відповідачу повідомлення про запрошення прийняти участь при проведенні оцінки пошкодженого автомобіля.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 06 лютого 2014 року останнє було направлено на адресу ОСОБА_3 та отримано ним особисто, що підтверджується відміткою у зворотньому повідомленні.

Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст.1166 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що саме на відповідача покладено обов'язок надати докази того, що автомобіль позивача був пошкоджений не з його вини і він не повинен нести відповідальність відповідно до вимог ч.2 ст.1166 та ст.1188 ЦК України.

Таким чином колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що шкода йому була спричинена з вини відповідача, а тому вона підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Також відшкодуванню підлягають понесені позивачем витрати на проведення автотоварознавчого дослідження та складання звіту про оцінку автомобіля.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, перевірених в судовому засіданні, оцінивши докази, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Згідно з ст.88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати за сплату судового збору у розмірі 365,40 грн.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 14408 грн. 72 коп., 700 грн. сплачених за складання звіту про оцінку автомобіля та судовий збір в сумі 365 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: