АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Слободянюк С.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі Івченко О.М.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про оскарження бездіяльності органу місцевої влади у зв'язку з невиконанням Постанови Кабінету Міністрів України №1035 від 29.09.2009 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про оскарження бездіяльності органу місцевої влади у зв'язку з невиконанням Постанови Кабінету Міністрів України №1035 від 29.09.2009 року.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про оскарження бездіяльності органу місцевої влади у зв'язку з невиконанням Постанови Кабінету Міністрів України № 1035 від 29.09.2009 року. Роз'яснено позивачу його право на звернення до адміністративного суду з позовом до відповідачів в порядку визначеному адміністративним судочинством України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року скасувати та прийняти його позов до розгляду в порядку цивільного судочинства.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки рішенням апеляційного адміністративного суду м. Києва від 30.04.2013 р. було встановлено, що його позов про узаконення не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Зазначає, що його позов регулюється цивільним та житловим законодавством, тому й повинен бути розглянутим у порядку цивільного судочинства.

Унікальний номер справи: 758/4026/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7490/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Декаленко В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що як вбачається зі змісту позовних вимог позивача, останній звертаючись із позовом до Подільського районного суду м. Києва та вважаючи, що він (позов) підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскаржує бездіяльність Київської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві з невиконання Постанови Кабінету Міністрів і України № 1035 від 29.09.2009 року.

Мотивуючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що Київська міська рада, до якої позивачем пред'явлено вимоги та бездіяльність якої ним оскаржується, є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду м. Києва і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Крім того, згідно Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року № 294, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Зі змісту зазначеного Положення вбачається, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві до якої позивачем пред'явлено вимоги та бездіяльність якої ним оскаржується, є територіальним органом Державної архітектурно-будівельної інспекції України, яка в свою чергу є центральним органом виконавчої влади та виконує його повноваження.

З вищевикладеного суд першої інстанції зробив висновок, що позивачем пред'явлено вимоги про оскарження бездіяльності до відповідачів, які є: органом місцевого самоврядування та територіальним органом, який виконує делеговані функції центрального органу виконавчої влади.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки відповідно ст.ст. 1, 3 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобоц чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого І судочинства.

Відносно доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що вони обґрунтовані та доведені належними доказами, зокрема доводи апелянта про те, що ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 30.04.2013 року встановлено, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про скасування статусу «самочинних» забудов та надання ім. статусу «законних» встановлено, що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки регулюється цивільним та житловим законодавством.

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом надано належних та допустимих доказів на обґрунтування апеляційної скарги, та вважає, що за таких обставин наявні підстави для її часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами представника апелянта, що наявні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги щодо скасування оскаржуваної ухвали та повернення питання про прийняття позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаний або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як закріплено в ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись, ст. ст. 303, 304, 307, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про оскарження бездіяльності органу місцевої влади у зв'язку з невиконанням Постанови Кабінету Міністрів України №1035 від 29.09.2009 року направити до Подільського районного суду м. Києва для вирішення питання про прийняття.

Ухвала набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: