АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 1370 Головуючий у 1 інстанції - Лозинська М.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д .

при секретарі Бугай О.О.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Дев‛ятої Київської державної нотаріальної контори,третя особа ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4

на рішення Солом‛янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року ,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом , який обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6,про смерть якого вона довідалась лише 24 липня 2013 року,оскільки батьки розлучились коли її було 6 місяців і з батьком вона бачилась раз на півроку. Після смерті батька залишалась спадщина, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1. В прийнятті заяви в нотаріальній конторі її було відмовлено у зв‛язку з пропуском строку на прийняття спадщини та її було повідомлено,що 23 листопада 2012 року на зазначену квартиру видано свідоцтво на спадщину за законом на ім‛я відповідача - брата її батька ОСОБА_2

Рішенням Солом‛янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволені позову, з підстав недоведеності вимог та того, що необізнаність позивачки про смерть батька та не підтримання родинних зв‛язків не свідчить за законом про наявність істотних труднощів для своєчасного звернення з заявою про прийняття спадщини.

Не погодившись з рішенням суду представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її вимог .

На обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що суд неповно з‛ясував обставини,що мають значення для справи та не врахував її доводи про те, що її вона не могла постійно спілкуватися з батьком, оскільки останній зловживав спиртними напоями, вона цікавилась його життям,але відповідач приховав від неї смерть батька. Вважає що спосіб життя спадкоємця та приховування факту його смерті є за законом поважними причинами пропуску для прийняття спадщини,які пов‛язані з об‛єктивними непереборними,істотними труднощами, окрім цього,при ухвалені рішення судом не прийнято до уваги,що нотаріусом визначено склад спадщини з порушенням норм ЦК, з огляду на що вважає рішення суду необгрутованим та незаконним.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивачки доводи апеляційної скарги підтримала,з підстав в ній викладених та просила апеляційну скаргу задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечувала,подала письмові заперечення в яких просила відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Інші особи,які беруть участь у справі не з‛явилися,про розгляд справи повідомлені за законом належно.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін,або інших осіб,які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.1261,1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні батьки та сестри спадкодавця , його баба та дід як з боку батька , так і з боку матері.

Відповідно до ч.1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або не прийняти ії.

Згідно з ч.1 статті 1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем , має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк , достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом,ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_1та рідний брат відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1, що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності , виданого відділом приватизації державного житла Залізничного району м.Києва від 17.09.1997 року, свідоцтв про право на спадщину за законом , виданих 28.11.2005 року після смерті ОСОБА_7 та 21.09.2009 року після смерті ОСОБА_8

Згідно матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто у встановлений законом шестимісячний строк, із заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач ОСОБА_2 рідний брам померлого, та відповідно спадкоємцем другої черги.

Позивачкою ж, у встановлений законом строк, заява про прийняття спадщини подана не була.

У зв`язку з відсутністю заяв про прийняття спадщини від спадкоємців першої черги та інших черг, 23.11.2012 року, після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Виноградовою А.І. відповідачу ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6

21.06.2013 року позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але 21.06.2013 року Дев`ятою Київською державною нотаріальною конторою її відмовлено і у прийнятті заяви у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для ії подання.

Згідно договору купівлі-продажу від 15 лютого 2013 року відповідачем ОСОБА_2 квартира відчужена ОСОБА_3,що підверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наданою Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м.Києві.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволені позову суд першої інстанції не знайшов підстав для визнання поважними причинами пропуск нею строку для прийняття спадщини з зв‛язку з тим,що факт смерті батька від неї було приховано і про його смерть її стало відомо лише через рік З огляду на зазначене доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не врахував поважність пропуску строку для прийняття спадщини не заслуговують на увагу, так як ці доводи були предметом дослідження суду першої інстанції,з оцінкою якого колегія судів погоджується.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов‛язані з об`єктивними, непереборними,істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Однак необізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця, не підтримання родинних зв`язків з померлим не може свідчити про наявність істотних труднощів для спадкоємця для звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори і не може бути причиною, пов`язаною з об`єктивними, непереборними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, як те передбачено п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування».

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним судом встановлено, що нотаріусом дотримані вимоги законодавства та Порядку вчинення нотаріальних дій при видачі оспорюваного свідоцтва, а саме: перевірено склад спадкового майна, факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, підстави закликання відповідача до спадкоємства, а також дотриманий строк за спливом якого може бути видано свідоцтва.

Відповідно до ст.ст.1296,1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину , може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно з ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду , якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.п.4.14 п.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22.02.2012р. за № 282/20595 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом , прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

З урахуванням наведеного, суд вважав помилковими твердження представника позивача стосовно обов`язку нотаріуса щодо виявлення кола спадкоємця, оскільки такі посилання не узгоджуються з нормами закону.

Таким чином,таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є відповідно до ст.ст.213,214 законним та обгрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів погоджується з позицією представника відповідача ОСОБА_2 стовно того,що відповідно до ч. 1 ст. 172 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу, тому повинні цікавитися станом здоров'я батьків і під час розгляду справи позивачка не надала належних доказів того,що б перешкоджало її виконувати за законом обов,язки щодо свого батька та бути, відповідно, обізнаною про його смерть та вчасно скористатися своїм правом передбаченим ст. 1268 ЦК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати,що судом допущено порушення матеріального та процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313,315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів, з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді