Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/247/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Мельничик Ю. С.
Доповідач Бубличенко В. П.
УХВАЛА

Іменем України

04.03.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Бубличенко В.П.

суддів - Кривохижі В.І.

Сукач Т.О.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2014 року і

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року спільне підприємство товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією за період з 01.10.2011 року по 01.02.2014 року в розмірі 2498,09 грн., а також втрат від інфляції в розмірі 109,08 грн. та трьох відсотків річних в сумі 101,31 грн.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2014 року позов задоволено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; порушення судом норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Зазначає, що у 2011 році квартира відповідача була від'єднана від мережі централізованого опалення; договір про надання послуг з централізованого опалення він з позивачем не укладав; теплова енергія фактично не використовувалася, тому підстав для нарахування оплати за послуги з теплопостачання, на думку представника відповідача, немає.

Позивач рішення суду не оскаржив.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його представника, ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу представника позивача, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для його скасування немає.

Судом встановлено, що належна ОСОБА_3 квартира АДРЕСА_1 знаходиться у багатоквартирному будинку, обладнаному системою централізованого опалення.

Послуги з теплопостачання цього будинку за вказаний період надавав позивач, що підтверджується рішеннями виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області № 732 від 15.03.2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг» та № 742 від 15.08.2012 року «Про визначення виконавця житлово-комунальної послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання» (а.с.7-8).

Рішенням виконкому № 1637 від 29.12.2010 року (яке було опубліковано в газеті "Вечірній Світловодськ» 30.12.2010 року) затверджено тариф на послуги з теплопостачання для населення в розмірі 7,36 грн. за 1кв.м опалювальної площі в місяць.

Розмір опалювальної площі квартири відповідача складає 29,6 кв.м, а розмір місячної оплати за послуги з теплопостачання за період з жовтня 2011 року по лютий 2014 року - 217,856 грн. (7,36 грн. х 29,6 кв.м = 217,856 грн.).

Згідно з п.5 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчими органами відповідних сільських, селищних та міських рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації, нормами санітарного законодавства та іншими нормативними документами.

З наданих позивачем копій рішень виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області № 971 від 05.10.2011 року, № 392 від 11.04.2012 року, № 916 від 10.10.2012 року, № 258 від 10.04.2013 року, № 931 від 25.09.2013 року (а.с.108-112), а також наказів СП ТОВ «Світловодськпобут» № 96 від 14.10.2011 року, № 54 від 13.04.2012 року, № 122 від 12.10.2012 року, № 60-А від 10.04.2013 року, № 136 від 01.10.2013 року (а.с.113-117) вбачається, що опалювальні періоди, за які була нарахована заборгованість, тривали: з 15.10.2011 року по 15.04.2012 року, з 14.10.2012 року по 15.04.2013 року, з 04.10.2013 року (а.с.113-117).

Відповідно до тривалості опалювальних періодів та фактично наданих послуг відповідачу була нарахована оплата за теплопостачання згідно з діючим тарифом за період з 01.10.2011 року по 01.02.2014 року в розмірі 2498,09 грн. (а.с.5, 80-82). Правильність нарахування розміру заборгованості відповідач не оспорив.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року передбачено, що одним із основних обов'язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до ст.19 зазначеного Закону споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Заперечуючи проти вимог позивача про стягнення заборгованості по оплаті послуг з теплопостачання, відповідач посилався на те, що у квартирі від'єднанні радіатори опалення, що звільняє його від обов'язку оплачувати надані позивачем послуги.

Зазначені доводи відповідача не мають правового значення для розгляду справи, оскільки від'єднання від централізованої системи опалення було проведено без дотримання Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22.11.2005 року № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.12.2005 року за № 1478/11758.

Пунктом 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Згідно з п.2.5. Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи.

По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження (п.2.6. Порядку).

Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання (п.2.7. Порядку).

З матеріалів справи вбачається, що в період з 01.10.2011 року по 01.02.2014 року відповідач не мав дозволу постійно діючої міжвідомчої комісії по розгляду питань відключення споживачів від мереж центрального опалення та влаштування індивідуального опалення в квартирах багатоповерхових житлових будинків на відключення належної йому квартири від мереж централізованого опалення.

Враховуючи наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що самовільне відключення квартири відповідача від системи централізованого опалення не є підставою для припинення нарахування оплати за теплопостачання.

Доводи відповідача про те, що між ним і позивачем не укладався договір про надання послуг з теплопостачання, також не можуть бути підставою для звільнення його від оплати за надане тепло.

Відповідно до положень ст.ст.23, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги.

У постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 року у справі № 3-184гс14 зазначено, що відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Відповідно до ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Недійсність договору з теплопостачання у зв'язку з недодержанням письмової форми законом не встановлена.

З пояснень сторін вбачається, що до жовтня 2011 року відповідач оплачував послуги з теплопостачання, надані позивачем. Відмова відповідача від подальшої оплати була обумовлена не відсутністю договору між сторонами про надання послуг з теплопостачання, а самовільним встановленням відповідачем автономного опалення, у зв'язку з чим 03.10.2011 року він звернувся до позивача із заявою, в якій просив зняти його квартиру з обліку, оскільки він відключив центральне опалення (а.с.54).

Наведене свідчить про те, що до жовтня 2011 року відповідач визнавав наявність між ним і позивачем правовідносин щодо надання послуг з теплопостачання.

Не ґрунтуються на доказах доводи представника відповідача про те, що позивач повинен був довести надання ним послуг належної якості.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачають порядок перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг.

Зокрема, згідно з п.33 Правил у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв'язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі.

Подальші дії сторін передбачені у пунктах 34-39 Правил. Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не звертався до теплопостачальної організації з приводу неналежного надання нею послуг.

Обгрунтованим є рішення суду і в частині вирішення вимог про стягнення втрат від інфляції і трьох відсотків річних відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

У постанові Верховного Суду України у праві № 6-59цс13 від 30.10.2013 року зазначено, що за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам закону. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2014 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді