Номер провадження: 22-ц/785/2864/15
Головуючий у першій інстанції Роїк Д. Я.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Виноградової Л.Є.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості,

встановила:

01 листопада 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 24 046,84 грн. та судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору, б/н, від 20 листопада 2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 7400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на отримання кредиту та підписав заяву разом з Умовами надання банківських послуг та Правил користування платіжною картою, які додаються до позовної заяви.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 не виконує своїх зобов'язань за договором, позивач просив задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти позову та надав суду заяву, з доданими до неї документами, довідки, які видані ПАТ КБ "ПриватБанк" за № 573672 і за № 1530758 про те що він, ОСОБА_3 не має заборгованості перед ПАТ КБ "ПриватБанк".

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2014 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" було відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 у повному обсязі погасив заборгованість за кредитним договором від 20 листопада 2006 року.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідач ОСОБА_3 двічі укладав з ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитні договори і двічі отримував кредити.

Так, 29.05.2006 року між сторонами був укладений перший кредитний договір № OD40AA00000810, у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в розмірі 7376 доларів США, на споживчі цілі - у сумі 5600 доларів США та в розмірі 1776 доларів США - на оплату страхових виплат (а.с.104).

Зазначений кредит повністю погашений відповідачем ОСОБА_3 та будь-яка заборгованість за даним договором відсутня.

Зазначені обставини також визнані сторонами, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Разом з тим, 20.11.2006 року між сторонами був укладений інший кредитний договір, за умовами якого відповідачу ОСОБА_3 була видана платіжна картка НОМЕР_5 з першочерговим кредитним лімітом у розмірі 7 400,00 грн.

За кредитним договором відповідач ОСОБА_3 продовжував отримувати грошові кошти по платіжній картці до 05.12.2007 року, після чого, здійснивши платіж Банку 08.01.2008 року у сумі 212,75 грн. на погашення кредитної заборгованості, в подальшому більше платежів не здійснював, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості ОСОБА_3 за Договором, укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_3, станом на 30.09.2013 року (а.с. 109).

У зв'язку з цим, станом на 30.09.2013 року утворилась заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ КБ "ПриватБанк" у загальній сумі 24046,84 грн., із яких заборгованість за кредитом - 6 277,17 грн., заборгованість за процентами - 12 382,19 грн., заборгованість по комісії - 3 766,20 грн., заборгованість по штрафам - 1621,28 грн.

Колегією суддів здійснено заходів щодо перевірки доводів відповідача ОСОБА_3 про повне погашення ним кредитної заборгованості по вказаному кредиту, з посиланням на додані ним до суду довідками про відсутність заборгованості: від 07.12.2012 року за № 289510 (а.с.59); від 29.04.2013 року за № 573672 (а.с.47); від 02.06.2014 року за № 1530758 (а.с.52).

Так, колегією суддів встановлено, що 20.11.2006 року, при оформленні кредитного договору б/н, кредитним спеціалістом Банку при занесенні даних клієнта в програмний комплекс Банку по обліку клієнтів ("Єдина база клієнтів"), в результаті неуважності, були допущені технічні помилки, індивідуальний податковий номер клієнта - відповідача ОСОБА_3 - НОМЕР_1 внесений як НОМЕР_2, № паспорту НОМЕР_3 внесений як НОМЕР_4.

У зв'язку з викладеними обставинами, заборгованість по карті НОМЕР_5 обліковується за ОСОБА_3 по індивідуальному податковому номеру НОМЕР_2 та за № паспорту НОМЕР_4.

Однак, вищевказані довідки від 07.12.2012 року за № 289510, від 29.04.2013 року за № 573672, від 02.06.2014 року за № 1530758 видані по дійсному індивідуальному податковому номеру відповідача: НОМЕР_1 та його дійсному № паспорту: НОМЕР_3.

Таким чином, вказані довідки свідчать про те, що ОСОБА_3 не має заборгованості за кредитним договором № OD40AA00000810 від 29.05.2006 року, згідно його дійсного індивідуального податкового номеру: НОМЕР_1 та його дійсного № паспорту: НОМЕР_3.

Однак, заборгованість по кредитному договору б/н, укладеного між сторонами 20.11.2006 року, за умовами якого відповідачу ОСОБА_3 була видана платіжна картка НОМЕР_5 з першочерговим кредитним лімітом у розмірі 7 400,00 грн., де помилково зазначено його індивідуальний податковий номер: НОМЕР_2, та № паспорту: НОМЕР_4, не погашений.

Зазначені обставини вбачаються із матеріалів справи а також підтверджуються Актом перевірки обставин видачі довідок про відсутність заборгованості клієнту ОСОБА_3 від 10.03.2015 року (а.с.100), а також Витягами з Єдиної бази клієнта ПАТ КБ "ПриватБанк" ОСОБА_3 (а.с.101-103).

Доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що отримавши від ПАТ КБ "ПриватБанк" три довідки про відсутність у нього заборгованості по кредитному договору, він був впевнений у тому, що його заборгованість по кредитній картці відсутня, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки ОСОБА_3 усвідомлював той факт, що має кредитну заборгованість, а також зобов'язаний її погасити, однак не з'ясував цих обставин у ПАТ КБ "ПриватБанк" та не вжив заходів до погашення заборгованості.

Також не можуть слугувати підставою для відмови в позові допущені працівниками ПАТ КБ "ПриватБанк" технічні помилки при укладенні кредитного договору, так як, надавши кредитні кошти відповідачу ОСОБА_3, ПАТ КБ "ПриватБанк" виконав свої зобов'язання за кредитним договором. У свою чергу ОСОБА_3 також зобов'язаний виконати свої зобов'язання по погашенню кредитної заборгованості.

При цьому колегія судів виходить із наступного.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ "ПриватБанк"" свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі та надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Згідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відповідності до п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку позичальник повинен виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити Винагороди Банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Ця сума визначається Кредитодавцем в Анкеті-Заяві, з якою ознайомлений позичальник.

Згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Таки чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 не повертав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, то у відповідності до ст. ст. 509, 525, 526, 615, 1054 ЦК України, з відповідача підлягає стягненню кредитна заборгованість, відсотки за користування кредитом, заборгованість з комісії, та штраф (фіксована складова та процентна складова).

Що стосується посилання відповідача ОСОБА_3 на пропущення ПАТ КБ "ПриватБанк" позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав, що є підставою для відмови в позові, то вони є слушними, однак, колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Разом з тим, для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи, право вимоги у позивача за основним зобов'язанням по погашенню кредиту існувало в період трирічного строку після несплати чергового платежу - 01.02.2008 року, тобто до 31.01.2011 року. Оскільки ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду за захистом своїх прав лише 01.11.2013 року, то позивач пропустив строк позовної давності для захисту своїх прав.

Однак, суд позбавлений можливості застосувати строк позовної давності до виниклих правовідносин, оскільки відповідач ОСОБА_3 не надавав суду заяви про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, рішення ухвалено не у відповідності до обставин справи, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково. Оскаржуване рішення суду слід скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 на корить ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у загальному розмірі 24 046,84 грн., із яких заборгованість за кредитом - 6 277,17 грн., заборгованість за процентами - 12 382,19 грн., заборгованість по комісії - 3 766,20 грн., заборгованість по штрафам - 1621,28 грн.

Що стосується вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з відповідача на їх користь сплаченого судового збору у сумі 362,27 грн., то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідач ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи довічно (а.с.94), а тому у відповідності до п/п 9 п.1 ст.5 Закону України "Про судовий бір" звільнений від сплати судового збору.

З цих підстав та у відповідності до ч. 2 ст. 88 ЦПК України сплачений судовий бір у сумі 362,27 грн. ПАТ КБ "ПриватБанк" компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на корить Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 24 046,84 грн. (двадцять чотири тисячі сорок шість гривень вісімдесят чотири копійки).

Судовий збір у сумі 362,27 грн. (триста шістдесят дві гривні двадцять сім копійок) Публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко