АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2048/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Кравченко Т. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівПальонного В. С. , Карпенко О. В.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року у справі за позовом Малого приватного підприємства «Рапід» до ОСОБА_6 про стягнення боргу ,-

в с т а н о в и л а :

09 лютого 2015 року Мале приватне підприємство «Рапід» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу, посилаючись на те, що рішенням арбітражного суду Черкаської області від 04 серпня 2000 року по справі № 02/670 стягнуто із ЖБК № 5 «Юність» на користь МП «Рапід» борг у розмірі 201063,34 грн.

Ухвалою арбітражного суду від 20 грудня 2000 року змінено спосіб виконання зазначеного рішення та звернуто стягнення на майно ЖБК № 5 «Юність» на вказану суму коштів.

Відповідно до п.2 ч.5 Статуту Звенигородського ЖБК № 5 «Юність» вищим органом управління кооперативу є загальні збори, рішення яких є обов'язковими до виконання членами кооперативу. В зв'язку з відсутністю грошових коштів у Звенигородського ЖБК № 5 «Юність», загальними зборами членів кооперативу було прийнято рішення про виплату існуючого боргу МП «Рапід» за рахунок особистих коштів членів Звенигородського ЖБК № 5 «Юність».

Вказане рішення членів кооперативу було оформлено протоколом загальних зборів Звенигородського ЖБК № 5 «Юність» № 331 від 18 серпня 2004 року, яке є правомочне відповідно п.3 ч.5 Статуту кооперативу ЖБК № 5 «Юність».

Позивач вказує у позові, що з метою визначення сум грошових зобов'язань перед МП «Рапід» кожного окремого члена Звенигородського ЖБК № 5 «Юність» було складено реєстр про сплату відповідного боргу, відповідно до якого відповідач зобов'язався сплатити на користь МП «Рапід» 4265 грн. Відповідач був членом ЖБК № 5 «Юність» до моменту його припинення.

Позивач зазначає, що окрім виникнення обов'язку нести відповідальність за невиконання грошовим зобов'язанням ЖБК № 5 «Юність» на підставі закону, такий обов'язок відповідач мав нести і на підставі рішення загальних зборів ЖБК-5 «Юність», оформленого протоколом № 331 від 18 серпня 2004 року, відповідно до якого він зобов'язаний сплатити на користь МП «Рапід» вищевказану суму боргу.

З 13 квітня 2005 року по 2015 рік позивач звертався до відповідача ОСОБА_6 з письмовими вимогами провести повний розрахунок, однак дані вимоги ним виконані не були.

Виходячи із викладеного, МПП «Рапід» звернулося до суду із даним позовом та просило стягнути з ОСОБА_6 на користь МПП «Рапід» борг, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, на загальну суму 14020,17 грн., в тому числі: 4265 грн. сума заборгованості відповідно до Реєстру; 8571,37 грн. сума інфляційних за період з 01 жовтня 2004 року по 01 січня 2015 року, 1183,80 грн. сума 3 % річних за період з 01 жовтня 2004 року по 01 січня 2015 року та всі судові витрати пов'язані з судовим процесом.

Заочним рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року позовну заяву Малого приватного підприємства «Рапід» до ОСОБА_6 про стягнення боргу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Малого приватного підприємства «Рапід» 4265 грн. основного боргу, 7199,32 грн. інфляційних витрат, 1111,23 грн. 3 % річних, а всього 12575,55 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Малого приватного підприємства «Рапід» судовий збір у сумі 243,60 грн.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 03 липня 2015 року заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення незаконне, таке, що не ґрунтується на нормах матеріального права та не відповідає фактичним обставинам справи. Просить заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідач та його представник про день та час розгляду справи на 09.10 2015 року повідомлений належним чином, заява та клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який з'явився в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягуючи із відповідача на користь позивача 4265 грн. основного боргу, 7199,32 грн. інфляційних витрат, 1111,23 грн. 3 % річних, а всього 12575,55 грн., суд першої інстанції виходив з доведеності вимог позивачем, посилаючись, що ЖБК № 5 «Юність» мав невиконані грошові зобов'язання перед МП «Рапід» і внаслідок своєї фінансової неспроможності не мав можливості виконати такі зобов'язання, тому зобов'язання в силу ст. 27 Закону України «Про кооперацію» мало бути виконано членами кооперативу в межах їх внесків на підставі рішення загальних зборів кооперативу .

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6 був членом ЖБК № 5 «Юність»до моменту його припинення. Крім виникнення обов'язку нести відповідальність за не виконаним грошовим зобов'язанням ЖБК № 5 «Юність» на підставі закону, такий обов'язок відповідач мав нести і на підставі рішення загальних зборів ЖБК-5 «Юність», оформленого протоколом № 331 від 18 серпня 2004 року, відповідно до якого він зобов'язаний сплатити на користь МП «Рапід» 4265 грн. Дане рішення загальних зборів кооперативу на час розгляду справи не скасоване та є обов'язковим до виконання усіма членами кооперативу в силу ст. 12 Закону України «Про кооперацію», в зв'язку із чим, суд прийшов до висновку про наявність у відповідача боргових зобов'язань перед позивачем.

Судом враховано, що майно, яке перебувало у власності ЖБК № 5 «Юність», і за рахунок якого могли бути виконані грошові зобов'язання перед МП «Рапід» (квартира АДРЕСА_1), перейшло у власність відповідача ОСОБА_6

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає, що висновки суду є правильними, такими що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні рішенням арбітражного суду Черкаської області від 04 серпня 2000 року стягнуто з рахунку ЖБК № 5 «Юність» м. Звенигородка на користь МП «Рапід» 201063,34 грн. боргу за виконані будівельно-монтажні роботи та придбані будівельні матеріали для будівництва 70 кв. житлового будинку АДРЕСА_1 у відповідності з договором від 06 травня 1997 року.

Ухвалою арбітражного суду Черкаської області від 20 грудня 2000 року змінено спосіб виконання рішення суду від 04 серпня 2000 року і звернуто стягнення на майно ЖБК № 5 «Юність», що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Звенигородка, вул. Шмідта, буд. 40 на користь МПП «Рапід» на суму 201063,34 грн.

07 вересня 2004 року рішенням загальних зборів ЖБК № 5 «Юність» вирішено розділити борг перед МП «Рапід» між членами кооперативу по квартирно, яке оформлено протоколом загальних зборів Звенигородського ЖБК № 5 «Юність» від 07 вересня 2004 року № 331.

Із прийнятого рішення вбачається, що «за» проголосувало 58 осіб із 70 членів кооперативу.

Із даних реєстру про сплату вказаної суми боргу мешканцями Звенигородського ЖБК № 5 «Юність», Ватутінському МПП «Рапід» та ПП ОСОБА_10., згідно вищезазначеного рішення арбітражного суду Черкаської області вбачається, що ОСОБА_6 повинен сплатити 4265,00 грн.

Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 17 квітня 2014 року юридична особа Звенигородський ЖБК № 5 «Юність» припинена 20 травня 2013 року за судовим рішенням.

Згідно Статуту Звенигородського ЖБК № 5 «Юність», який затверджений загальними зборами членів ЖБК від 19 квітня 1991 року (протоколом № 1) кооператив організується з метою задоволення потреб членів кооперативу та членів їх сімей у житлі шляхом будівництва 70-ти квартирного будинку з господарськими будівлями за власні кошти кооперативу з допомогою державного кредиту, а також для дальшої експлуатації і управління цим будинком.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що ОСОБА_6 до моменту припинення ЖБК № 5 «Юність», був його членом.

Майно, яке перебувало у власності ЖБК № 5 «Юність», і за рахунок якого могли бути виконані грошові зобов'язання перед МП «Рапід», а саме квартира АДРЕСА_1, - перейшла у власність відповідача ОСОБА_6

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, задовольнивши позовні вимоги МПП «Рапід», оскільки ЖБК № 5 «Юність» мав невиконані грошові зобов'язання перед МП «Рапід» внаслідок своєї фінансової неспроможності не мав можливості виконати такі зобов'язання, тому таке зобов'язання в силу ст. 27 Закону України «Про кооперацію» мало бути виконано членами кооперативу в межах їх внесків.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про кооперацію» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) кооператив відповідає за своїми зобов'язаннями всім належним йому майном. Порядок покриття завданих кооперативом збитків визначається його статутом. Члени кооперативу відповідають за зобов'язаннями кооперативу в межах внесеного ними паю, якщо інше не передбачено статутом кооперативу або законом. Кооператив не несе відповідальності за зобов'язаннями своїх членів.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України).

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти різних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що оскільки він з 20 травня 2013 року не є учасником кооперативу (членство припинено у зв'язку з ліквідацією кооперативу) то виконання рішення загальних зборів кооперативу від 18 серпня 2004 року не є його обов'язком.

Колегія суддів вважає, що дані доводи апелянта підлягають відхиленню, оскільки судом встановлено, що свій обов'язок по сплаті спірної суми відповідач несе на підставі рішення загальних зборів ЖБК-5 «Юність», оформленого протоколом № 331 від 18 серпня 2004 року, відповідно до якого він зобов'язаний сплатити на користь МП «Рапід» 4265 грн., яке на час розгляду справи не скасоване та є обов'язковим до виконання усіма членами кооперативу в силу ст. 12 Закону України «Про кооперацію», та яке протягом тривалого часу ним не було виконано. Майно, яке перебувало у власності ЖБК № 5 «Юність», і за рахунок якого могли бути виконані грошові зобов'язання перед МПП «Рапід», а саме квартира АДРЕСА_1, перейшла у власність відповідача ОСОБА_6

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, були предметом розгляді суду першої інстанції , та спростовуються висновками суду , яким дана належна оцінка.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року у справі за позовом Малого приватного підприємства «Рапід» до ОСОБА_6 про стягнення боргу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :