Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді - Шимківа С.С.

суддів: - Бондаренко Н.В., Василевича В.С.,

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 03 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Костопільського районного суду від 03 червня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 (чотириста) гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 29.04.2015 року, і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що оскільки уже виконує декілька виконавчих листів, то не матиме можливості виконати ще одну судову вимогу про сплату аліментів на утримання своєї повнолітньої дочки.

Додає, що на його утриманні перебуває спільний із позивачкою син, ОСОБА_6, на утримання якого він сплачує щомісячно 400 гривень.

Отримуючи офіційну заробітну плату в розмірі 1300 грн., буде вимушений щомісячно віддавати більшу половину свого заробітку на здійснення вищевказаних виплат, що порушує його права, передбачені трудовим законодавством.

Окрім того, фактично утримує батька своєї дружини - ОСОБА_7, який є інвалідом І групи.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано його скрутне матеріальне становище та обов'язок утримувати свою теперішню сім'ю.

________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 564/1060/15-ц Головуючий в суді І інстанції - Цвіркун О.С.

Провадження № 22-ц/787/1378/2015 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з доведеності її позовних вимог.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним. Він відповідає матеріалам справи й вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 26 жовтня 2009 року розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_1 від 26.10.2009 року (а.с. 2).

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін народилася донька, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 є студенткою очної форми навчання НОЗ ВПО "Інститут економіки" (а.с. 5).

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Таким чином, ОСОБА_5 має право на отримання аліментів у зв'язку з продовженням навчання і до досягнення нею 23 років, а обов'язок сплачувати аліменти поширюється на обох її батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідач спроможний надавати таку допомогу.

Разом з тим, як роз'яснено у ч. 3 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду приймає до уваги доводи ОСОБА_3 про те, що судом першої інстанції, при визначенні розміру аліментів не враховано його матеріальний стан та обов'язок утримувати теперішню сім'ю.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з Будько Людмилою Альбінівною, яка не працює та здійснює догляд за батьком - інвалідом І групи (а.с. 21-23).

Окрім того, відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату (дохід) боржника від 20.11.2014 року, ВП № 45002335, щомісячно проводиться утримання з усіх видів заробітку ОСОБА_3, в розмірі 20 %, до погашення ним заборгованості в сумі 68253,90 грн. (а.с. 19).

Згідно ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони, які приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно подання доказів, їх дослідження та доведення суду їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Виходячи з наведеного, судом першої інстанції вірно встановлено характер спірних відносин, однак, з урахуванням матеріального стану ОСОБА_3 та його обов'язку утримувати теперішню сім'ю, розмір аліментів, який визначено судом першої інстанції, підлягає зменшенню з 400 грн. до 200 грн. щомісячно і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

На підставі ст.ст. 199, 200 СК України, керуючись ст. 303, п. 3 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 03 червня 2015 року змінити, зменшивши розмір аліментів з 400 грн. до 200 грн.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Бондаренко Н.В.

Василевич В.С.