АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2603/2015 Головуючий у першій інстанції - Гриньковська Н.Ю.
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рихлевського Геннадія Вікторовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 3 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екобіопол» до Рихлевського Геннадія Вікторовича про стягнення суми,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року позивач ТОВ «Екобіопол» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_3 боргу в сумі 28 102,30 грн., що випливає з договору про надання поворотної фінансової допомоги.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 26.10.2012 між підприємством в особі засновника ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_3, який обіймав посаду директора підприємства, був укладений договір № 1 про надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 34 000,00 грн. строком до 31.12.2013. При цьому, умовами договору було передбачено необхідність дострокового повернення суми поворотної допомоги у разі звільнення ОСОБА_3 Отже, оскільки протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Екобіопол» від 28.12.2012 було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_3 з посади директора ТОВ «Екобіопол», а наказом №9-к від 31.12.2012 належним чином оформлено звільнення відповідача, позивач звернувся до суду про стягнення залишку наданої відповідачу поворотної фінансової допомоги в сумі 27 655,27 грн., оскільки на вимоги про виконання умов договору відповідач не відреагував. Крім того, на підставі п.17.5 вищевказаного договору, позивач просив стягнути з відповідача 2% річних від простроченої суми грошового зобов'язання за період прострочення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 3 грудня 2014 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Екобіопол» борг в розмірі 28 102,30 грн. та судовий збір в сумі 281,02 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та при неповному встановлені обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Вважає, що суд безпідставно задовольнив позов, не надавши належної оцінки істотним умовам договору, що визначають порядок отримання грошових коштів, а саме: п.16.2, 16.3 Договору. Крім того, судом не досліджено банківських виписок по безготівковим розрахункам ТОВ «Екобіопол».

В судовому засіданні відповідач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю і необґрунтованістю та просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно постановлено з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов ТОВ «Екобіопол», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, визначені договором, укладеним між сторонами, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем, яка підлягає стягненню з відповідача.

Вказані висновки суду є законними та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 26.10.2012 між ТОВ «Екобіопол» в особі засновника підприємства ОСОБА_5 (позикодавець) та директором ТОВ «Екобіопол» ОСОБА_3 (позичальник) було укладено договір № 1 за умовами якого позикодавець в порядку та на умовах, визначених договором, зобов'язувався надати позичальнику поворотну фінансову допомогу в сумі 34 000,00 грн. без нарахування та сплати відсотків строком повернення до 31.12.2013, з метою поповнення обігових коштів, збільшення обсягів виробництва.

Пунктами 16.2., 16.3. договору визначено, що поворотна фінансова допомога надається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок позичальника. Позикодавець протягом 1-го дня після переказу суми поворотної фінансової допомоги позичальнику зобов'язаний повідомити останнього про переказ коштів шляхом надання копії платіжного доручення про перерахування зазначеної суми.

Згідно з п.16.9 договору сторони дійшли згоди, що у разі звільнення відповідача, залишок поворотної допомоги повинен бути повернений на день звільнення.

Також, у п. 17.5 договору сторони дійшли згоди, що за прострочення виконання зобов'язань, зазначених у Договорі, на вимогу позикодавця позичальник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2% річних від простроченої суми грошового зобов'язання.

На підтвердження виконання Позикодавцем зобов'язань за вищевказаним договором, позивачем надано суду видаткові касові ордери від 31.10.2012 та від 16.11.2012, за якими ТОВ «Екобіопол» згідно договору № 1 від 26.10.2012 видало ОСОБА_6 8 000,00 грн. та 26 000,00 грн. поворотної фінансової допомоги. Виписками по рахунку ТОВ «Екобіопол» підтверджується здійснення виплат підприємством по чекам 30.10.2012 та 15.11.2012 з призначенням «купівля запчастин, ПММ та господ.товарів».

08 листопада 2012 року, 30 листоопада 2012 року та 29 грудня 2012 року ОСОБА_6 частково повернув позивачу суму наданої йому фінансової допомоги в розмірі 2 600,00 грн., 2 917,23 грн. та 767,50 грн. відповідно, що підтверджується касовими ордерами: № 4, № 8 та № 14. Відповідно до довідки ТОВ «Аудиторська фірма «Марал» про стан розрахунків по поворотній фінансовій допомозі ТОВ «Екобіопол», наданої позивачем, станом на 30.04.2013 за ОСОБА_6 на балансовому рахунку неповернутої поворотної фінансової допомоги рахується залишок в розмірі 27 715,27 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (не належне виконання).

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 16.9 Договору встановлено, що у разі звільнення залишок поворотної фінансової допомоги повинен бути повернений на день звільнення.

31 грудня 2012 року ОСОБА_3 був звільнений з посади директора ТОВ «Екобіопол» за власним бажанням, однак, в порушення умов договору не повернув фінансову допомогу.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він не отримував коштів за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, за клопотанням представника відповідача судом було призначено у справі судову почеркознавчу експертизу на предмет встановлення чи підписано відповідачем ОСОБА_6 договір про надання поворотної фінансової допомоги, на підставі якого позивач заявив свої вимоги, а також чи виконано відповідачем рукописний текст на касовому та видатковому ордерах, якими позивач підтверджує вимоги.

Згідно висновку судового експерта №111 від 15.10.2014, підпис у договорі поворотної фінансової допомоги № 1 від 26.10.2012, та рукописні записи і підписи у видаткових касових ордерах від 31.10.2012 та від 16.11.2012 виконані ОСОБА_6

Таким чином, встановивши, що відповідач неналежним чином виконує зобов'язання за договором поворотної фінансової допомоги від 26.10.2012 суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Екобіопол» боргу в розмірі 28 102,30 грн.

Посилання апелянта на порушення ТОВ «Екобіопол»порядку надання коштів, встановленого п. п. 16.2., 16.3 договору не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 3 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді