Провадження № 2/185/315/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 червня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Боженко Л.В. за участю секретаря Полуциган О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Угледобича» м.Донецьк про стягнення заборгованості по компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, про відшкодування моральної шкоди, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості по компенсації за невикористану відпустку за період 2011р.- 2014 р. в сумі 24 000грн., та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,починаючи від дати звільнення по день повної виплати всіх сум,належних позивачу, як звільненому працівникові в день звільнення( яке було 15 квітня 2014 року) по день ухвалення рішення, 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної вказаними порушенням законних трудових прав. В обґрунтування позову позивач вказує, що він працював у відповідача робітником підземної шахтної професії із повним робочим днем у шахті, 15.04.2014 року він звільнився на пенсію. У день звільнення відповідач не виплатив йому компенсацію за невикористану відпустку за період 2011-2014 р. в сумі 24 000грн. У липні 2014 року позивач звертався до відповідача з письмовою заявою про видачу письмових довідок та письмової інформації, про видачу довідок про наявні заборгованості та про розмір його середньоденного заробітку на посаді перед його звільненням, але письмової відповіді не отримав. За його даними розмір його середньоденного заробітку складає 500 грн. на день. Позивач вважає, що відповідач повинен йому виплатити не лише усі наявні заборгованості у звязку зі звільненням у квітні 2014 року, а ще і середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи від дати його звільнення по день повної виплати всіх сум, належних звільненому працівникові в день звільнення або по день ухвалення рішення суду. Оскільки відповідач не виплатив всі суми, як звільненому працівникові в день звільнення, позивач вважає, що йому заподіяна моральна шкода, розмір якої він оцінює в сумі 10 000 грн. Вказує на те, що були порушені його законні трудові права в звязку з чим йому були спричинені моральні страждання, так як тривалий час він не отримував всі суми, належні йому, як звільненому працівникові в день звільнення, які були джерелом доходу для нього та членів його сімї, він відчував матеріальний тягар через нестачу коштів, вимушений був здійснювати, вживати додаткові зусилля для утримання родини та організації свого життя.

У судове засідання від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, ніяких заяв не надав.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у позові з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач станом на 24.10.2013 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, займає посаду гірничого майстера (підземний). Також в цієї довідки вказаний дохід ОСОБА_1 за період з 01.04.2013 року по 30.09.2013 рік помісячно і сукупно у розмірі -17 465,85 грн. (а.с.5). Згідно довідки відповідача № 127 від 30.07.2013 року також вказаний дохід позивача за період з 06.02.2013 року по 30.06.2013 рік помісячно і сукупно у розмірі 12 964,44 грн.(а.с.10).

Згідно ст.. 116 КЗ пП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст.. 83 КЗпПУкраїни, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

В матеріалах справи міститься відомість про виплату грошей № ВЗП-000024 за травень 2014 року, відповідно до неї ОСОБА_1 була виплачена компенсація за невикористану відпустку в розмірі 2127,21 грн., в якій стоїть підпис позивача про отримання вказаних коштів.

Згідно вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що посилання позивача на невиплату їй компенсації за невикористану відпустку, останньою належними та допустимими доказами не підтверджено, надані довідки про дохід позивача не підтверджує його посилання на те, що грошових коштів він не отримував, інших доказів неотримання нім грошових коштів суду ні ОСОБА_1 ні його представником не надано, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, тому суд вважає що позовні вимоги не знайшли свого законного обґрунтування, а тому є такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно ст.. 237 -1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд, враховуючи недоведеність вимог позивача щодо порушення її трудових прав, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди також задоволенню не підлягають.

Згідно ст.. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60,88,209,212-215 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Угледобича» м.Донецьк про стягнення заборгованості компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та про відшкодування моральної шкоди,- відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л. В. Боженко