Справа № 666/5316/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року м. Херсон

Дніпровський районний суд м. Херсона в складі:

головуючої судді Біла Кисельова А. А.,

при секретарі Бабенко В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсона подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

На виконання ВДВС Дніпровського РУЮ м. Херсона перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4159/10 виданого 10.11.2010 року Шевченківським районним судом м. Київа, щодо стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ТОВ «Житловий Альянс» у сумі 64549,90 грн.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_1 звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, у праві виїзду за межі України, у зв'язку з тим, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, на виклики державного виконавця не з'являється, борг не сплачує.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Крім цього, відповідно до ст.2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1993 р.) та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» встановлено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Частинами 2-3 ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, який ратифіковано Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.73 р. встановлено, що кожна людина має право, покидати будь-яку країну, включаючи свою власну, і це право не може бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, та які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому пакті.

Закон України від 21.01.1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, то до виконання зобов'язань або розв'язання спору, може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч. 2,4 ст.6 Закону "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

З погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання( в матеріалах до подання відсутні докази, які б свідчили, що ОСОБА_2 має відомості, що відкрито виконавче провадження, а саме є постанова від 10.07.2015р ВП№ 48024850), покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, заявник не надав доказів того, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) та не надав доказів, з чого державний виконавець виходив, коли вказав наи 2-му аркуші «…відомо, що боржник збирається виїхати за межі України…» і відповідно має реальну можливість виїхати за межі України. Також, у поданні відсутні документи, які б свідчили про здійснення відповідних виконавчих дій щодо сплати боржником суми заборгованості. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця.Посилання державного виконавця на:

- неодноразовість виходу за адресою боржника спростовується матеріалами справи, у якій наявний тільки один акт за 2015р.,

- на неодноразовість повідомлення боржника про явку до ВДВС Дніпровського РУЮ спростовується копією наявного одного конверту в матеріалах справи.

За результатами розгляду подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке розглядається в порядку ст. 377-1 ЦПК України, судом виноситься ухвала. При цьому, порядок тимчасового обмеження у праві виїзду, за межі України регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", відповідно до якого не передбачено обмеження в праві виїзду за межі України за ухвалою суду.

За таких обставин, враховуючи вимоги Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 377-1 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 08.03.1980р.н., ІПН, що мешкає за адресою м.Херсон пр.Стрілецький 13 за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Дніпровський районний суд м.Херсона шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: