АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

25 червня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 р.

встановила:

у березні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 3 000 грн., заподіяну йому незаконними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській обл. шляхом безспірного списання з державного бюджету.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 20 травня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове - про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл.. від 15.07.2013 р. було визнано дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській обл.. протиправними та зобов'язано зробити перерахунок пенсії позивачу. Вказане рішення було залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2014 р. Однак до цього часу рішення суду не виконано, чим йому заподіяно моральних страждань, оскільки це вказує на порушення звичайного способу життя та вжиття додаткових зусиль для його організації. Також позивач вказував, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській обл. було застосовано ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб в редакції з урахуванням змін, внесених Законом України «Про державний бюджет України на 2008 р.» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», які було визнано неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. При цьому позивач посилався на положення ст. 23, 170, 280, 1173 ЦК України.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 20 травня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не навів обґрунтування позовних вимог немайнового характеру та не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральної шкоди діями чи бездіяльністю відповідача внаслідок невиконання ним постанови суду від 15.07.2013 р.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 23, 1167, 1173 ЦК України

В апеляційній скарзі позивач також посилається на положення ст. 23, 280 та 1173 ЦК України та зазначає ті самі обставини, якими він обґрунтовував позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Посилання позивача на той факт, що він протягом майже п'яти років не отримує більший розмір пенсії і борг до цього часу не виплачений, чим йому спричинено істотну шкоду, були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку. Зокрема, було встановлено, що перерахунок пенсії позивачу було проведено за матеріалами пенсійної справи і Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було вжито всіх передбачених законом заходів щодо виконання постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 р. та здійснено такий перерахунок (а/с 27-28).

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Печерського районного суду м.Києва від 20 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 757/11379/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8949/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Козлов Р.Ю.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.

.