АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/1588/2015 Головуючий в 1 інстанції - Маліновська В.М. Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Болотова Є.В.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Громадської спілки «Всеукраїнське об`єднання «Захищена Медицина» про захист честі та гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 в липні 2014 року звернулась до суду з позовом до відповідача про захист честі, гідності, ділової репутації , спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона працює у Міністерстві охорони здоров`я України на посаді головного спеціаліста відділу ліцензування медичної практики департаменту з питань якості медичної і фармацевтичної промисловості. На сайті відповідача була розміщена інформація про неї яка не відповідає дійсності, а саме:

« В кінці лютого 2014 року члени робочої групи з реформування системи охорони здоров`я запропонували провести інтернет голосування, щодо роботи чиновників. З 27 лютого до 27 березня 2014 року таке голосування було проведене. В громадську організацію звернулось біля 2500 громадян, які надали інформацію, яка може бути корисною для процедури люстрації. Далі було зазначено, що організація не може бути на 100% впевнена в об`єктивності всієї отриманої інформації.

Для інформування відвідувачів сайту була повідомлена інформація про чиновників Міністерства охорони здоров`я, по яким була зазначено найбільша кількість голосів, з зазначенням причин за якими вони підлягають люстрації. Голосування проводилось за такими критеріями: участь в корупційних схемах, зловживання службовим становищем, порушення прав громадян, низький професійний рівень. До вказаного списку також була внесена і позивачка, а тому вона просила суд визнати недостовірним та таким що порушує її честь та гідність, ділову репутацію, опубліковані на сайті відповідача підсумки голосування: список членів МОЗ України, які підлягають процедурі люстрації», зобов`язати відповідача спростувати ці відомості, шляхом опублікування офіційного вибачення на своєму сайті перед позивачем не пізніше ніж через 15 днів з дня набрання рішенням законної сили, та відшкодувати завдану моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням позивач, через представника, подала апеляційну скаргу в якій просила про його скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

В скарзі зазначала, що висновок суду про те, що громадська організація «Всеукраїнське об`єднання «Захищена медицина» не є належним відповідачем є помилковим, оскільки саме ця організація є власником веб сайту на якому була поширена недостовірна інформація, а тому зобов`язана нести відповідальність, що також роз`яснено Вищим господарським судом України в інформаційному листі від 28 березня 2007 року № 01-8/184.

Суд не врахував, що поширена відповідачем інформація мала на меті опорочити честь , гідність та ділову репутацію позивача.

Відповідач поширив інформацію, яка містить звинувачення позивача у вчинені корупційних діянь, що є злочином і недопустимим до постановлення вироку, та є порушенням конституційних прав позивача. Суд не врахував, що поширена інформація є негативною, а тому вона вважається недостовірною, так як відповідач не довів протилежного. Суд не перевірив, а відповідач не довів, що в дійсності проводилось таке опитування громадян, а тому опублікований список є наклепом, а тому повинен бути спростований. Викладені у статті звинувачення у непрофесіоналізмі, корупційних схемах, зловживаннях службовим становищем, з огляду на використані мовні засоби не можуть являтись оціночними судженнями, тому, що вони містять фактичні дані.

В судовому засіданні апеляційного суду представники позивача доводи скарги підтримали.

Представники відповідача заперечували проти доводів скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного; спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Відповідно до п.19. Постанови від 27.02.2009р. № 1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Згідно п. 19 зазначеної Постанови, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції

Відмовляючи в задоволенні позову суд вважав встановленими такі обставини.

31 березня 2014 року у мережі Інтернет на веб-сайті httр://ргоtесtmеdісіnе.огg/uа/ була розміщена стаття «Підсумки голосування список чиновників МОЗ України, які підлягають процедурі люстрації» без зазначення автора (а.с.7-11).

У вказаній статті зазначено: «Наприкінці лютого 2014 року Комітетом з правового забезпечення діяльності у сфері медицини Громадської спілки «Всеукраїнське об'єднання «Захищена медицина» була створена Робоча групи з реформування системи охорони здоров'я та проведення процедури люстрації посадовців Міністерства охорони здоров'я України. Члени Робочої групи, з метою отримання інформації про корупційні порушення та зловживання, а також рівень професіоналізму чиновників, що працюють у МОЗ України, запропонували протягом місяця провести інтернет голосування, опитування та збір необхідної інформації.

Протягом зазначеної акції (з 27 лютого по 27 березня 2014 року), за допомогою спеціальної форми та телефоном кожен бажаючий міг вказати чиновників МОЗ України, які, на його думку, підлягають процедурі люстрації, зазначити причини, а також навести відомі йому дані про вчинення конкретними особами корупційних дій. Всього до Громадської спілки звернулося близько 2 500 громадян, які надали інформацію, яка заслуговує на увагу та може бути корисною для організації процедури люстрації у МОЗ України.

Окремі відомості про конкретні факти корупції можуть стати навіть предметом розгляду правоохоронних органів. Проаналізовані данні пізніше будуть передані новому міністру охорони здоров'я України. Ми не можемо бути на 100 % впевнені у об'єктивності усіх отриманих даних, тому не ставимо на меті висувати звинувачення. Однак, на нашу думку, така інформація може стати у пригоді при проведенні кадрових ротацій та формуванні стратегій реформування роботи МОЗ України.

Для інформування відвідувачів нашого сайту поки ми повідомляємо інформацію про чиновників МОЗ України, щодо яких було надано найбільшу кількість голосів із зазначенням причин, за якими ці особи можуть підлягати процедурі люстрації. До підсумкових даних не було включено поодинокі випадки голосування (менш 10) та голоси, які не були обґрунтовані наведенням конкретних причин чи такі причини викликають сумніви. Ми також вибрали 4 найбільш характерні причини, які враховувалися для включення претендентів до підсумкового списку, зокрема:

- участь у корупційних схемах;

- зловживання службовим положенням;

- порушення прав громадян;

- низький професійний рівень.».

Надалі після тексту статті міститься Підсумковий список, в якому зазначені працівники МОЗ України із зазначенням їх посад та підрозділу МОЗ України в якому вони працюють, причин включення до списку та кількістю голосів, які були надані за відповідного співробітника МОЗ України.

На третьому місці вказаного «Підсумкового списку» зазначено Позивачку - ОСОБА_2, яка працює на посаді головного спеціаліста Департаменту з питань якості медичної та фармацевтичної допомоги, серед причин включення її до списку зазначено: - зловживання службовим становищем, порушення прав громадян, низький професійний рівень, участь у корупційних схемах, кількість голосів -259.

Суд , встановив, що вказана стаття носить негативний характер щодо Позивачки проте інформація, яка наведена у зазначеній статті є неперевіреною, що вбачається зі змісту статті та пояснень представника Відповідача в судовому засіданні. Висловлювання, викладені у статті «Підсумки голосування список чиновників МОЗ України, які підлягають процедурі люстрації» є оціночними судженнями , які не містять фактичних даних, а містить лише думки та переконання осіб, які взяли участь в опитуванні (голосуванні) та припущення щодо можливих дій, вчинених Позивачкою.

Виходячи з наявних у справі, та досліджених судом першої інстанції доказів , вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, а висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову, відповідає цим обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги позивача не містять доказів, які б давали апеляційному суду підстави встановити факт порушення відповідачем немайнових прав позивача.

Суд правильно врахував вимоги закону та роз`яснення викладені в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року , та дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не довів наявність в діях відповідачів складу правопорушення, яке може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності. Суд правильно встановив, що опубліковані відповідачем результати голосування та список не можуть вважатись фактами, які підлягають спростуванню, тому, що в самій статті було зазначено, що перевірка не проводилась, автор статті не впевнений в об`єктивності даних голосування, а тому не висуває жодних обвинувачень, а лише допускає, що таке голосування, після проведення відповідних перевірок, може бути корисним при проведенні кадрових ротацій та формуванні стратегій реформування роботи МОЗ України.

Доводи скарги про те, що в статті містяться відомості, які звинувачують позивача у вчиненні злочинів, не відповідають дійсності, тому, що як вже зазначалось вище, стаття містить пряму вказівку на те, що жодних звинувачень автор статті не висуває, а лише публікує анонімне голосування, яке в майбутньому може стати предметом перевірки компетентних органів.

Доводи скарги про помилковість висновку суду, щодо пред`явлення позову до неналежного відповідача, колегія не приймає, тому, що суд першої інстанції, виходив з того, що позивач правомірно звернулась з позовом до власника сайту Громадської спілки «Всеукраїнське об`єднання «Захищена Медицина» , проте відмовив в позові з інших підстав, встановивши, що оприлюднений список голосування відвідувачів сайту не є інформацією, яка може бути перевірена та спростована, а також зі змісту всієї статті вбачається, що результати голосування не перевірялись, а тому можуть бути не об`єктивними, тобто з огляду на мовні засоби, суд правомірно вважав , що були поширені оціночні судження.

Посилання скаржника на те, що в статті містився наклеп, колегія не приймає, тому, що в статті не говорилось про те, що зазначені в списку особи дійсно вчиняли корупційні діяння, є непрофесіоналами, зловживали своїм становищем, чи порушували права громадян.

Вказівка в статті на ці критерії голосування, лише може свідчити про особисту думку осіб, які могли брати участь в такому голосуванні про віднесення тієї чи іншої особи до цих критеріїв, проте такі думки, не можуть бути фактами які можуть бути спростовані в порядку ст. 277 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, та постановив законне рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: