Справа № 361/7768/14 Головуючий у І інстанції Сердинський В.С.
Провадження № 22-ц/780/1850/15 Доповідач у 2 інстанції Голуб
Категорія 29 18.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

18 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування вартості безпідставно набутого майна, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому просила стягнути з відповідача 10362 грн. 61 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Заочним Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 10 362 грн. 61 коп.

В задоволенні позовних вимог про відшкодування витрат а правову допомогу відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у стягнення витрат на правову допомогу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки відсутність заяви про залучення адвоката до участі у справі не є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що її адвокат діяв на підставі договору, а сплата гонорару за виконану роботу підтверджується копією квитанції.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу та постановити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу суд першої інстанції виходив з того, що адвокат або фахівець у галузі права не брав участі у розгляді справи, а тому наявність одного лише договору між позивачем та адвокатом та квитанції про оплату послуг для стягнення цих витрат з відповідача недостатньо.

Судова колегія погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

У відповідності зі ст. 38 цього ж Кодексу сторона, яка відповідно до закону захищає свої права, свободи чи інтереси інших осіб може брати участь у цивільній справі особисто або через представника. При цьому особиста участь у справі не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є представництво інтересів фізичних та юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з положенням ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч. 2 ст. 84 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві -пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1 ст. 88 ЦПК України).

Виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

У п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 підтверджуючи витрати на правову допомогу надала копію договору про надання правових послуг адвоката та копію квитанції про перерахування 10000 грн. за надання правових послуг.

Разом з тим в матеріалах справи відсутній розрахунок таких витрат, що не дає можливості суду об'єктивно оцінити відповідність наданих адвокатських послуг понесеним витратам.

Законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в частині задоволених позовних вимог судом апеляційної інстанції не перевірялася, оскільки сторонами рішення суду в цій частині не оскаржувалось.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Отже, наведене дає підстави вважати, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи зазначене, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді