Справа №490/2389/15-ц 11.06.2015 11.06.2015 11.06.2015
Провадження №22-ц/784/1438/15
провадження № 22ц/784/1438/2015 Головуючий у першій інстанції Черенкова Н.П.
Доповідач в апеляційній інстанції Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

11 червня 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання Романенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ЗЛАТОБАНК»

на ухвалу судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 квітня 2015 року, постановлену

за позовом

ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» (далі ПАТ «ЗЛАТОБАНК») про стягнення коштів за договором банківського вкладу, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ПАТ «ЗЛАТОБАНК» про стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 квітня 2015 року відкрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ЗЛАТОБАНК» посилаючись на неправильне застосування суддею норм процесуального права, просив ухвалу скасувати, та постановити нову ухвалу, якою повернути позовну заяву позивачу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 уклала договір строкового банківського вкладу із ПАТ «ЗЛАТОБАНК».

Відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу з фізичною особою є публічним договором, характер якого визначається положенням ст. 633 того ж кодексу.

За змістом цієї норми та положень ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», фізична особа є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки.

Тому, підсудність спорів, що виникають з цих правовідносин, визначається відповідно до п. 5 ст. 110 ЦПК України за вибором позивача, у тому числі за місцем проживання споживача.

Місцем проживання позивачки ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) є Центральний район м. Миколаєва.

Отже, відкриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_3 суддя Центрального районного суду м. Миколаєва дотримався правил ст. 110 ЦПК України щодо підсудності спору.

Доводи апелянта про те, що подання позовної заяви не за місцем знаходження відповідача та без сплати судового збору є порушенням приписів ч.2 ст.109, та ст.79 ЦПК України, не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають характеру спірних правовідносин, а також змісту глави 1 розділу III ЦПК України та ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підлягає залишенню без змін на підставі п.1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ЗЛАТОБАНК» відхилити, а ухвалу судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: