Провадження № 2/185/246/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря Клипач А.А.

представника позивачки ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2014 року позивачка звернулась з позовом до відповідачки про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 26 серпня 2014 року відповідачка позичила у неї 15 000 грн строком до 26 вересня 2014 року, але до теперішнього часу своє зобов'язання не виконала.

Тому позивачка просить стягнути з відповідачки борг за розпискою в сумі 15 000 грн, 3% річних від простроченої суми у розмірі 46 грн 84 коп, а також судові витрати в сумі 243 грн 60 коп.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги.

Позивачка ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що вона є приватним підприємцем ОСОБА_2 працювала у неї продавцем і у попросила у неї в борг 15000 грн. Вона позичила ці гроші, про що відповідачка власноручно написала розписку. Спочатку розписка була помилково написана на суму 10 000 грн, тому відповідачка написала другу розписку, в якій зазначила суму позики 15 000 грн та строк її повернення.

Представник позивачки наголосила на тому, що наявність боргової розписки свідчить про визнання відповідачкою суми боргу і тому є підстави для стягнення з неї цієї суми.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що вона не брала гроші в борг у позивачки. У кінці серпня 2014 року вона прийшла на роботу, у її відділі була недостача на суму 20 000 грн. Вона прийняла відділ з недостачею, про що написала заяву бухгалтеру. 15 жовтня 2014 року позивачка та її чоловік погрозами змусили її написати боргову розписку спочатку на суму 10 000 грн, потім на суму 15 000 грн. Вона переписала розписку з наданого зразка. Наступного дня вона звернулась до міліції з заявою, в якій зазначила всі ці обставини і була обстежена медичним експертом, який виявив у неї тілесні ушкодження.

Суд, вислухавши пояснення сторін вивчивши матеріали цивільної справи та кримінального провадження за заявою ОСОБА_2, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з розпискою, датованою 26 серпня 2014 року, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3 10 000 грн на особисті потреби та зобов'язується повернути зазначену суму до 26 жовтня 2014 року (а.с.5), а також мається розписка ОСОБА_2 аналогічного змісту, датована цим самим числом, про отримання від ОСОБА_3 15 000 грн та зобов'язання повернути зазначену суму до 26 вересня 2014 року (а.с.23).

У судовому засіданні оглянути оригінали цих розписок.

Як пояснила відповідачка у судовому засіданні обидві розписки були написані нею 15 жовтня 2014 року «заднім числом», під впливом погроз з боку позивачки та її чоловіка. Крім того відповідачка пояснила, що у магазині мається відеоспостереження, яке у той день було вимкнуте.

У судовому засіданні оглянуте кримінальне провадження № 0003198 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, розпочате за заявою ОСОБА_2, яка надійшла 16 жовтня 2014 року. За змістом заяви ОСОБА_2 в період часу з 22 год 15 жовтня 2014 року до 01 год 16 жовтня 2014 року ОСОБА_4умисно спричинив їй тілесні ушкодження.

16 жовтня 2014 року ОСОБА_2 була допитана у якості потерпілої, пояснила, що між нею, позивачкою та її чоловіком ОСОБА_4 виник конфлікт через недостачу на суму 25 000 грн, яка була виявлена на її робочому місці, при цьому ОСОБА_4 погрожував їй та її сім'ї фізичною розправою та спричинив тілесні ушкодження.

20 жовтня 2014 року при проведенні додаткового допиту в якості потерпілої ОСОБА_2 пояснила, що 15 жовтня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 закрили її у своєму кабінеті у магазині «Буревісник», погрожували їй і змусили написати розписку про те, що нібито вона взяла у них в борг 15 000 грн. При цьому ОСОБА_3 надала чорновик розписки, який вона переписала своєю рукою. Насправді ніяких грошей в борг вона не брала і недостачі у неї не було. Під час ревізії у перших числах вересня 2014 року було виявлено недостачу в сумі 15 000 грн, вона прийняла відділ у іншого продавця з недостачею, про що написала заяву на ім'я ОСОБА_5, передала заяву бухгалтеру вказаного магазину.

Допитаний у якості свідка 16 жовтня 2014 року ОСОБА_6 пояснив, що він проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_2. 16 жовтня 2014 року близько першої години він знайшов на подвір'ї будинку ОСОБА_2, яка плакала та була у шоковому стані, вона розповіла, що її побили ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які вимагали переписати на них квартиру, також зазначені особи намагаються «повісити» на ОСОБА_2 борг в сумі 25 000 грн.

Висновком експерта № 449 від 17 жовтня 2014 року встановлено, що ОСОБА_2 були спричинені механічні тілесні ушкодження: садна в області спинки, лівого крила носа, правого зовнішнього носового ходу, передньої половини шиї з розповсюдженням на ліву половину, синець в області кута правої лопатки, синець по згинальній поверхні середньої третини лівого передпліччя, садна та синці в області променево-зап'ястних суглобів, синець та садно на тилі правої кисті та розгинальної поверхні пальців. Дані ушкодження по своєму характеру відносяться до ступеню легких, утворилися від дії тупих твердих предметів та час їх спричинення може відповідати терміну, вказаному в постанові, тобто в період часу з 22 години 15 жовтня 2014 року по 01 годину 16 жовтня 2014 року.

Допитані в якості свідків працівники магазину «Буревісник» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що їм нічого не відомо щодо спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

Однак ОСОБА_7 пояснила, що 15 жовтня 2014 року вона прийняла зміну у ОСОБА_2, після чого ОСОБА_2 стала збиратись додому, але ОСОБА_4 її не відпускав, тому що вона не здала зміну по документації.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4, допитані у якості свідків, пояснили, що ОСОБА_2 написала розписку від 26 серпня 2014 року після виявлення нестачі на її робочому місці на суму 20 000 грн. В той час вона працювала у відділі разом з ОСОБА_9, вказану суму вони розділили між собою і ОСОБА_2 у розписці написала суму боргу у розмірі 15 000 грн. Вони ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 не спричиняли, 15 жовтня 2014 року вона знаходилась на робочому місці з видимими тілесними ушкодженнями на обличчі, які їй міг спричинити співмешканець.

Кримінальне провадження № 0003198 на час розгляду справи не закінчено, рішення по ньому не прийняте.

Як встановлено у судовому засіданні відповідачка оспорює договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані нею від позикодавця, а розписка була написана нею під впливом насильства.

Пояснення відповідачки об'єктивно підтверджуються висновком експерта про виявлення у неї тілесних ушкоджень, які могли виникнути саме в той час, який вона вказала у своїх поясненнях - з 22 год 15 жовтня 2014 року до 01 год 16 жовтня 2014 року.

Крім того представником позивача надано суду дві розписки однакового змісту, написані ОСОБА_2, датовані тим самим числом, але із зазначенням різних сум боргу та строків його повернення, що ставить під сумнів добровільність написання відповідачкою зазначених розписок.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд.

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Судові витрати по справі покласти на позивачку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

ОСОБА_10