АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

03 березня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді : Ткаченко І.Ю.,

Суддів: Рудь В.В., Повєткіна В.В.,

При секретарі: Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2014 року позивачка звернулась з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який є батьком їх дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої з відповідача стягуються аліменти за рішенням суду у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу щомісячно. Дитина протягом останнього року часто хворіє, перебуває на диспансерному обліку сімейного лікаря в амбулаторії №5 Центру первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда, потребує постійного лікування. В період з лютого 2014 року по листопад 2014 року позивачка витратила на лікування дитини 3092 грн. 92 коп. На даний час позивачка не працює, доглядає за дитиною. Аліментів, які вона отримує, не вистачає і на утримання дитини і одночасно на її лікування. Відповідач має можливість надавати додаткову допомогу на лікування дитини, тому позивачка просить стягнути з відповідача додаткові кошти на утримання дитини у розмірі 3092 грн. 92 коп. одноразово та по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-3)

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину в сумі 1479 грн. 82 коп.

В решті позовних вимог відмовлено, також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.35-37).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення в частині стягнення з нього додаткових витрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін (а.с.41-43).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, та є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Відповідно до довідки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» від 30 жовтня 2014 року (а.с.10), вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря з діагнозом: часто тривало хворіюча застудними захворюваннями, інфекція сечовивідних шляхів, вульвовагініт, хронічний перебіг. Дитина протягом 2013-2014 року приймала наступні препарати: цефутил, сумамед, оргил, кетодин, флавамед, канефрон, фурамаг, галстена, ацидолак, ентерожермин, зиннат, нервохеель, мультивитамал, ровамицин, метрогил.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідачем оскаржується рішення в частині задоволених позовних вимог, тому колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість зазначеного рішення лише в цій частині.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що позивачкою з зазначених у довідці КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» від 30 жовтня 2014 року (а.с.10), в період з лютого по листопад 2014 року було придбано ліки на суму 1479 грн. 82 коп., яка й підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки одноразово. Інші витрати належними доказами та необхідністю не обґрунтовано.

Проте повністю погодитися з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, не можливо з урахуванням наступного.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, й цей обов'язок лягає у рівній мірі, як на матір, так і на батька.

Відповідно до статті 185 СК України (участь батьків у додаткових витратах на дитину) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, в разі спору, визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком обох батьків дитини незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (Ухвала ВС України №6-20278св09 від 16 грудня 2009 року).

З матеріалів справи вбачається, судом як додаткові витрати на лікування дитини сторін була визначена сума 1 479 грн. 82 коп., що відповідає положенням ст.ст. 57 - 59 ЦПК України, яка обґрунтована та підтверджена належними доказами, обумовлюється потребою дитини у ліках і підтверджується відповідними довідкою з лікарні та квитанціями: 17 лютого 2014 року - ровамицин, метрогил - 113 грн. 70 коп.; 03 березня 2014 року - флавамед - 39 грн. 46 коп., 06 березня 2014 року - сумамед - 87 грн. 50 коп., 26 травня 2014 року - фурама - 44 грн. 16 коп., 03 червня 2014 року - канефрон, фурамаг - 167 грн. 93 коп., 10 червня 2014 року - цефутил - 84 грн. 40 коп., 17 червня 2014 року - кетодин - 39 грн. 75 коп., 19 серпня 2014 року - зиннат - 101 грн. 95 коп., 29 серпня 2014 року - ентерожермин - 50 грн. 83 коп., 14 серпня 2014 року - мультивитамол - 38 грн. 50 коп., нервохеель - 95 грн. 30 коп., 20 вересня 2014 року - галстена - 116 грн., 30 вересня 2014 року - галстена - 119 грн. 54 коп., 16 вересня 2014 року - канефрон - 108 грн. 45 коп., 28 жовтня 2014 року - галстена - 125 грн. 25 коп., ацидолак - 147 грн. 10 коп., 25 жовтня 2014 року - оргил - 57 грн. 45 коп., які знаходять на аркушах справи 11-15.

Колегія суддів погоджується, що дані ліки на зазначену суму були придбані з урахуванням рекомендації лікаря (а.с.10), ця сума обґрунтована та відноситься до додаткових витрат на дитину, які викликані особливими обставинами, а саме у зв'язку з хворобою дитини. Однак, стягуючи всю вищевказану суму лише з батька дитини, суд 1 інстанції допустився порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки якого не в повній мірі відповідають обставинам справи, а тому оскаржуване рішення в зазначеній частині підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої суми, оскільки вказані витрати повинні нести обоє батьків, а тому стягненню з відповідача підлягає ? частина визначеної судом суми, а саме 739,91 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2015 року змінити в частині розміру стягнутих додаткових витрат на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зменшивши його з 1 479,82 гривень до 739,91 гривень.

В іншій оскаржує мій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2015 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: