Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22-ц-778/1785/15 Головуючий у 1 інстанції: Турбіна Т.Ф.
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнювала до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення коштів.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що 03 січня 2011 року вона уклала з відповідачем договір купівлі-продажу меблів - спальні Panda Black, вартістю 900 євро. За меблі вона сплатила завдаток 400 євро. Строк виконання замовлення складав 2 місяці до 03 березня 2011 року. Наприкінці лютого 2011 року ОСОБА_4 повідомив, що необхідно доплатити 300 євро. 01 березня 2011 року вона здійснила доплату, проте меблі відповідач не доставив.

Позивач звернулась до Хортицького РВ ЗГУ ГУМВС України в Запорізькій області з заявою про порушення кримінальної справи у відношенні відповідача.

Факт укладення договору підтверджується розпискою відповідача, накладними та обставинами які викладені в постанові про відмову у порушення кримінальної справи від 05 жовтня 2011 року.

Вважає, що оскільки, згідно розписки сума 400 євро була сплачена нею саме як завдаток, а передача меблів у строк до 03 березня 2011 року не відбулась з вини відповідача, поверненню підлягає 400 євро та додатково 400 євро, відповідно до вимог ст. 571 ЦК України.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила стягнути з відповідача на її користь 1100 євро, що за курсом Національного Банку України на момент подачі позову складає - 19944, 62 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму 12476, 14 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 229, 40 грн..

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд безпідставно відмовив у стягненні суми завдатку в подвійному розмірі, так як в розписці чітко зазначено про отримання завдатку, а не авансу. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити її позов у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню х наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 частково та стягуючи з ОСОБА_4 700 євро, що еквівалентно 12476,14 грн., суд першої інстанції виходив з того, що сплачена позивачем сума 400 євро не є завдатком, оскільки, внесена нею як попередня оплата за товар, тому є авансом.

Колегія суддів вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу та закон, що їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.01.2011 року позивач ОСОБА_3 уклала з відповідачем ОСОБА_4 договір купівлі-продажу меблів - спальні Panda Black, вартістю 900 євро.

В забезпечення виконання зобов'язань, ОСОБА_3 здійснила частково попередню оплату товару у розмірі 400 євро - 03.01.2011 року та 300 євро - 01.03.2011 року, що підтверджено накладною № 196 від 03.01.2011 року та розпискою, виданою ОСОБА_4 на підтвердження отримання грошових коштів (а.с. 5-6).

У визначений сторонами строк до 03.03.2011 року відповідач зобов'язання з поставки меблів не виконав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 212-213 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно оцінив надані сторонами докази на підставі яких встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які випливають із договору купівлі-продажу.

Судом правильно застосовані норми ст.ст. 655,693 ЦК України та зроблений обґрунтований висновок про те, що внесена позивачем сума 400 євро є попередньою оплатою за товар, а оскільки продавець порушив строки виконання зобов'язання та у визначений сторонами строк не передав товар покупцю, правомірно, в силу ч.2 ст. 693 ЦК України стягнув з нього на користь ОСОБА_3 суму попередньої оплати за товар.

Доводи апелянта про те, що суд не застосував ст. 571 ЦК України та не стягнув суму завдатку у подвійному розмірі є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або нерухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу і способом забезпечення виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідно до умов купівлі-продажу ОСОБА_3 сплатила відповідачу попередню оплату за товар - аванс у розмірі 400 євро.

Частини 2 ст. 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, якщо в правочині не визначено, що така сума є завдатком.

На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати.

У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов'язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків.

Оскільки, договір завдатку не укладався, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між сторонами виникли зобов'язання, які випливають із договору купівлі-продажу меблів, а сплачена позивачем в рахунок виконання договору сума 400 євро є авансовими платежами, а не грошовим зобов'язанням у розумінні ст. 509 ЦК України, тому повинні повертатися у тому розмірі, в якому вони надавалися.

При встановлені зазначеного, судом не було порушено норм процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права, а тому доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді рішення апеляційною інстанцією.

За таких обставин, судова колегія прийшла до висновку, що рішення є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування та ухвалення нового рішення, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: