Провадження №2/751/108/15
Рішення

Іменем України

02 лютого 2015 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Мороз К. В.

при секретарі Шестак К. В.

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Шевчука В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного Спеціалізованого підприємства "Чорнобильський Спецкомбінат", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Державного Спеціалізованого підприємства "Чорнобильський Спецкомбінат" про зобов'язання вчинити певні дії, в якій просить винести рішення по задоволенню заяви до ДСП "Чорнобильський Спецкомбінат" від 28 жовтня 2014 року ОСОБА_1, про надання додаткової відпустки, що надається працівникам згідно п.22 ст. 20 та п.1 ст. 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 16 календарних днів з 01 листопада 2014 року, зобов'язати ДСП "Чорнобильський Спецкомбінат" провести нарахування та оплату додаткової відпустки, яка надається працівникам згідно п.22 ст. 20 та п.1 ст. 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 16 календарних днів з 01 листопада 2014 року негайно. Свої вимоги мотивує тим, що він працює в Державному Спеціалізованому Підприємстві «Чорнобильський Спецкомбінат» на посаді машиніста бульдозера 6 розряду, є ліквідатором ЧАЕС 2 категорії. 28 жовтня 2014 року позивач написав заяву на ім'я генерального директора ДСП "Чорнобильський Спецкомбінат" Кушніренко С.М. з проханням надати щорічну додаткову відпустку як ліквідатору згідно Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на строк 16 календарних днів з 01 листопада 2014 року. Директор КТЗ Хейлик В.О. не заперечував, але ж генеральний директор ДСП "ЧСК" Кушніренко С.М. не задовольнив заяву позивача, спираючись на те, що відпустка у між вахтовий відпочинок може бути розцінена як неправильне використання фонду оплати праці, та як нецільове використання бюджетних коштів. Відповідно до графіка роботи 1 листопада 2014 року являється робочим днем вахти.

Заявою про зміну предмета позову від 23 грудня 2014 року ( а. с. 17-18) позивач просить визнати неправомірними та незаконними дії ДСП "ЧСК" до ОСОБА_1 машиніста бульдозера 6 розрядку, щодо не надання додаткової відпустки, яка надається працівникам згідно п. 22 ст. 20 та п. 1 ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 16 календарних днів згідно заяви від 28 жовтня 2014 року; стягнути на користь машиніста бульдозера 6 розрядку ОСОБА_1 з ДСП "ЧСК" кошти в розмірі 3276 грн. 98 коп. за додаткову відпустку, яка надається працівникам згідно п. 22 ст. 20 та п.1 ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 16 календарних днів згідно заяви від 28 жовтня 2014 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Пояснив, що має право на відпустку відповідно до ст. ст. 20, 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на відпустку. Тривалий час працює на даному підприємстві і ніколи не виникало спірних питань, відпустку надавали. Вважає відмову у наданні відпустки неправомірною, з колективним договором не був ознайомлений і просить стягнути компенсацію за невикористану відпустку, оскільки її не використав в 2014 році з вини відповідача.

Представник відповідача просив відмовити у задоволені позову, оскільки позивач просив надати відпустку не у відповідності до складеного графіку і в період міжвахтового відпочинку, що не допускається. Послався на письмові заперечення ( а. с. 21-24).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явився, подана заява про розгляд справи без участі представника третьої особи. Суд ухвалив судове засідання проводити у відсутності представника Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації Київської області.

Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, судом встановлено і не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 працює на Державному Спеціалізованому підприємстві "Чорнобильський Спецкомбінат" і має право на пільги визначені п. 22 ч.1 ст. 20, п. 1 ч.1 ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 28 жовтня 2014 року подав заяву про надання додаткової відпустки що надається працівникові згідно п. 22 ст. 20 та п. 1 ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01.11.2014 року. Листом № 42-4772 від 25.11.2014 ( а. с. 10-11) генеральний директор ДСП "ЧСК" повідомив, що заява задоволенню не підлягає. Наказом Адміністрації зони відчуження від 24.03.1998 № 32 заборонено надавати відпустку у дні міжвахтового відпочинку, тому відпустка може бути надана в будь який зручний для Вас час після днів міжвахтового відпочинку.

Згідно п. 22 ч.1 ст. 20, п. 1 ч.1 ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги:

22) використання чергової відпустки у зручний для них час, а також отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 робочих днів на рік.

Особам, віднесеним до категорії 2 (пункт 2 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: пільги, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8, 11, 12, 17, 18, 20, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 29, 30, 31 статті 20.

Види відпусток визначає ст. 4 Закону України "Про відпустки", а саме: установлюються такі види відпусток:

1) щорічні відпустки:

основна відпустка (стаття 6 цього Закону);

додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону);

додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством;

2) додаткові відпустки у зв'язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону);

3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону);

3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону);

4) соціальні відпустки:

відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону);

відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв'язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону);

додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону);

5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).

Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Зі змісту вищенаведених норм вбачається, що додаткова відпустка із збереженням заробітної плати строком 14 робочих днів на рік, відноситься до інших видів відпусток визначених ч. 2 ст. 4 Закону України "Про відпустки" і це право установлено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Посилання представника відповідача, що дана відпустка відноситься до щорічних є помилковим, оскільки зазначена відпустка не пов'язана із робочим процесом і надається, як пільга та компенсація за шкоду, завдану внаслідок Чорнобильської катастрофи, незалежно від часу роботи на підприємстві, установі, організації.

Відмова відповідача у наданні відпустки ОСОБА_1 ґрунтувалася на забороні наданні відпустки у дні міжвахтового відпочинку, що визначено Наказом Адміністрації зони відчуження № 32 від 24.03.1998 року, в судовому засіданні представником відповідача додатково зазначено, що заборона надання відпустки у дні міжвахтового відпочинку визначена Колективним договором і п. 7.1 Основних положень про вахтовий метод організації робіт, затверджених Постановою Держкомпраці СРСР, Секретаріату ВЦСПС та Мінздраву СРСР від 31.12.1987 року № 794/33-82.

Пункт 3.13 Колективного договору Державного Спеціалізованого підприємства "Чорнобильський Спецкомбінат" зареєстрованого Іванківською районною державною адміністрацією Київської області 07 червня 2012 року ( а. с. 44) визначає порядок і умови надання щорічних відпусток. Пункт 7.1 Основних положень про вахтовий метод організації робіт, затверджених Постановою Держкомпраці СРСР, Секретаріату ВЦСПС та Мінздраву СРСР від 31.12.1987 року № 794/33-82 також визначає надання у встановленому порядку щорічної відпустки працівникам, зайнятих на роботах вахтовим методом після використання днів відпочинку ( відгулів).

Оскільки додаткова відпустка із збереженням заробітної плати строком 14 робочих днів на рік, визначена п. 22 ч.1 ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не відноситься до щорічних відпусток, тому застосування положень п 3.13 Колективного договору Державного Спеціалізованого підприємства "Чорнобильський Спецкомбінат" та п. 7.1 Основних положень про вахтовий метод організації робіт, затверджених Постановою Держкомпраці СРСР, Секретаріату ВЦСПС та Мінздраву СРСР від 31.12.1987 року № 794/33-82 є безпідставним. Наказ Адміністрації зони відчуження № 32 від 24.03.1998 року ( а. с. 46) ні є законодавчим актом, який визначає порядок надання відпусток.

Згідно п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 936 від 20 вересня 2005 року "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім мм. Києва та Севастополя) рад (далі - уповноважений орган) за місцем реєстрації громадян працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам, зокрема пенсіонерам та особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби та інших структур, громадянам, що займаються підприємницькою діяльністю без утворення юридичної особи, громадянам, які працюють у громадян, що займаються підприємницькою діяльністю без утворення юридичної особи, а саме:

9) оплата додаткової відпустки громадянам строком 14 робочих днів (16 календарних днів) відповідно до пункту 22 частини першої статті 20, пункту 1 частини першої статті 21, пункту 3 частини третьої статті 30 Закону ( 796-12 );

Пункт 6 зазначеної Постанови КМ України передбачає, що підприємства реєструються уповноваженим органом, для чого подають не пізніше ніж за два місяці до початку кожного бюджетного року відомості про підприємство з визначенням кількості постраждалих осіб за категоріями отримувачів компенсацій та допомоги певних видів за формою, затвердженою Мінсоцполітики, і списки громадян із зазначенням прізвища, імені та по батькові, категорії, серії та номера посвідчення, місця реєстрації, ідентифікаційного номера.

Графік відпусток громадян та розрахунок витрат для додаткової відпустки на наступний бюджетний рік подаються підприємством до уповноваженого органу разом із зазначеними відомостями.

З наведених норм вбачається, що відпустка визначена п. 22 ч.1 ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" надається згідно графіка відпусток по підприємству і оплата проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад, за рахунок коштів державного бюджету лише один раз протягом відповідного календарного року.

З копії графіку додаткових відпусток ( а. с. 32-34) вбачається, що ОСОБА_1 повинен був йти у додаткову відпустку у вересні 2014 року, проте з копії заяви про надання частини щорічної відпустки ОСОБА_1 від 26.08.2014 року та наказу № 602 про надання відпустки ( а. с. 38) вбачається, що ОСОБА_1 перебував з 04.09.2014 року по 01.10.2014 року у щорічній основній відпустці.

Використовуючи своє право на отримання чергової відпустки у вересні 2014 року ОСОБА_1 не використав додаткову відпустку, право на яку виникає згідно п. 22 ч.1 ст. 20, п. 1 ч.1 ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Суду не надано доказів, що ОСОБА_1 виявив бажання про перенесення додаткової відпустки на листопад 2014 року і внесення його до графіку відпусток на листопад, тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірними та незаконними дії ДСП "ЧСК" з не надання ОСОБА_1 додаткової відпустки згідно заяви від 28 жовтня 2014 року.

Крім того п. 22 ч.1 ст. 20, п. 1 ч.1 ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначає використання чергової відпустки у зручний для них час, а також отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 робочих днів на рік. Тобто право на отримання відпустки у зручний час виникає лише щодо чергової відпустки і окремо визначається право на отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 робочих днів на рік.

Оскільки додаткова відпустка із збереженням заробітної плати, право на яке виникає згідно п. 22 ч.1 ст. 20, п. 1 ч.1 ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ні є щорічної, на неї не розповсюджується норма ст. 24 Закону України "Про відпустки", тому в задоволені позовних вимог в частині стягнення 3276 грн. 98 коп. за додаткову відпустку слід відмовити.

Керуючись п. 22 ч.1 ст. 20, п. 1 ч.1 ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 4 Закону України "Про відпустки", п.п 9 п.4, п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 936 від 20 вересня 2005 року "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. ст. 3, 10, 11, 60,88, 209, 212-215, 218, 293 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Державного Спеціалізованого підприємства "Чорнобильський Спецкомбінат", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації Київської області про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К. В. Мороз