Провадження № 2/263/3800/2015
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

09 жовтня 2015 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Маріупольський дослідно-експериментальний завод» про стягнення суми боргу,

В С Т А Н О В И В :

08 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ВАТ «Маріупольський дослідно-експериментальний завод» про стягнення суми боргу в розмірі 273279,13 гривень.

При зверненні до суду з позовом позивачем заявлено клопотання про розстрочення сплати судового збору. Зазначила, що нею при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий бір в розмірі 1450 гривень замість необхідних 2732,79 гривень у звязку з скрутним матеріальним становищем та необхідністю коштів на лікування. Просила відстрочити сплату залишку судового збору в розмірі 1282,79 гривень до ухвалення судового рішення у справі.

Ознайомившись з позовною заявою, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подачу до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

На 01 січня 2015 року мінімальна заробітна плата визначена у розмірі 1218 гривень.

При розгляді клопотання суддя зазначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до статті 207 залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи, що позивачем в обґрунтування клопотання про розстрочення сплати судового збору суду не надано жодного доказу на підтвердження важкого матеріального становища, суддя відмовляє в задоволенні вказаного клопотання.

Таким чином позивачеві за подачу позову про стягнення суми боргу необхідно доплатити судовий збір у розмірі 1282 гривні 79 копійок за такими реквізитами: ОСОБА_3. УК/Жовтнев. р-н/22030001 (Жовтневий районний суд м. Маріуполя), код ЕДРПОУ 37989721, банк одержувача ГУ ДКСУ в Донецькій області, МФО 834016, рахунок 0052.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України, повинен залишити її без руху та надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів із дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху до усунення позивачем вказаних порушень ст.ст. 119 ЦПК України, а саме: доплати судового збору за подачу позову з вимогою майнового характеру.

Керуючись ст. 82, 88, ст. 119, ст. 121 ч. 1, 209 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про розстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Маріупольський дослідно-експериментальний завод» про стягнення суми боргу залишити без руху.

Надати позивачеві термін для усунення вказаних недоліків до 16.10.2015 року, але не більше пяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Розяснити позивачеві, що в разі невиконання вказівок суду у встановлений строк позовна заява буде вважатися неподаною і повернута йому без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Томілін