Справа № 739/83/15-к
Номер провадження 1-кп/739/18/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2015 року м. Новгород-Сіверський

Чернігівської області

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі: головуючого у судовому засіданні судді - Наполова М.І., за участю:

секретаря судового засідання - Неживець К.В.,

сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора, старшого прокурора прокуратури Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1,

з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_2,

захисника - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000428 кримінальне провадження відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, а проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого (на утриманні має 4-х малолітніх дітей), робітника ТОВ «Переможець» с.Лісконоги Новгород-Сіверського району Чернігівської області, раніше засудженого:

- 03.06.2002 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ст. 186 ч. З КК України до 4 х років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України;

- 29.07.2003 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ст. 185 ч.3 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до 4 х років 1 місяця позбавлення волі ( звільнений умовно достроково);

- 10.08.2006 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ст. 185 ч. З КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до 3-х років 1 місяця позбавлення волі;

- 25.11.2013 року Новгород - Сіверським районним судом Чернігівської області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі ( на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки) -

у вчиненні передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в:

15 жовтня 2014 року, близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи у розташованому по вулиці Дружби, 46 в с. Леньків Новгород - Сіверського району Чернігівської області та належному ОСОБА_4 господарстві, ОСОБА_2, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, деревяним бруском завдав ОСОБА_4 одного удару по голові, одного удару по спині, одного удару по лівому плечу та одного удару по ногах - спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, струсу головного мозку, забійної рани тімяної ділянки голови які, згідно з висновком судово - медичної експертизи № 118 від 12 грудня 2014 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя та садна лівого плеча, обох стегон які,

відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 118 від 12 грудня 2014 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні передбаченого ст.125 ч.2 КК України кримінального правопорушення визнав частково, визнав завдання ударів лише по ногах та руках, цивільний позов не визнав та по суті висунутого обвинувачення показав, що у вечірній час 15 жовтня 2014 року він із співмешканкою перебували в гостях у куми. В цей час отримали від старшої доньки SMS-повідомлення про те, що ОСОБА_4 скинув коробку з грішми, побив дітей та викрав гроші. Він вирішив піти і «розібратися», навіщо ОСОБА_4 побив дітей. Коли прийшов на подвір`я ОСОБА_4О, то ОСОБА_4 вийшов з будинку і почав одразу на нього кидатися. На той час тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 не було. Він відштовхнув ОСОБА_4, але той продовжував «кидатися». Він взяв дерев`яну палку та, із значним зусиллям, вдарив ОСОБА_4 по ногах, від чого той впав на землю. Коли спробував підвестися, він вдарив ОСОБА_4 ще й по руках. Бив для того, щоб ОСОБА_4 певний час не приходив до тями. Раніше ОСОБА_4 з дружиною також ображали його, ОСОБА_2, дітей. Тому, йому «все це просто набридло і він вже не стримався». Якщо б у нього не було «умовного», він попереламував би ноги і руки ОСОБА_4, а можливо - і взагалі «прибив». Якщо б ситуація повторилася, він вчинив би точно так як і цей раз.

Не зважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ст.125 ч.2 КК України кримінального правопорушення підтверджується іншими дослідженими судом доказами, а саме:

показами потерпілого ОСОБА_4, який в судовому засіданні показав, що близько 20 години 15 жовтня 2014 року він перебував у своєму будинку та почув, як його хтось покликав. Коли вийшов, побачив ОСОБА_2, з яким вирішив привітатися. Але у цей час ОСОБА_2 вдарив його або палкою, або металевою трубою по руці. Він удару він нахилився і одразу ж отримав сильного удару по голові від чого впав на землю. В цей час ОСОБА_2 почав завдавати численних ударів по тулубу, а він почав кричати та кликати на допомогу. Під час побиття, він періодично то втрачав свідомість, то приходив до тями. На його крик про допомогу прибігла його дружина, яку ОСОБА_2 вдарив ногою у живіт. Коли також прибігла теща - ОСОБА_5 втік з подвір`я. Крім ОСОБА_2 його більше ніхто не бив, всі тілесні ушкодження є наслідком завданих йому ОСОБА_2 ударів.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 показала, що через тривалу відсутність свого чоловіка, ОСОБА_4 - вона вирішила піти та з`ясувати причину тривалої відсутності. Коли підходила до своєї хати, то побачила, що на землі лежав ОСОБА_4, а біля нього стояв ОСОБА_2, який тримав у руках палку. Все обличчя ОСОБА_4 було закривавлене, голова в області потилиці була розсічена. Вона почала кричати, а ОСОБА_2 вдарив її ногою у живіт. Через деякий час вона спитала ОСОБА_2: «За що ти його?». ОСОБА_2 відповів: «За гроші». Також сказав: « Я його зараз доб`ю!». Вона стала між чоловіками та почала витирати кров з обличчя свого чоловіка. Згодом підійшли кума та мати, а ОСОБА_2 втік з палкою в руках.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 показала, що у вечірній час 15 жовтня 2014 року вона почула крик ОСОБА_6. Коли вона підійшла до будинку ОСОБА_4, то побачила, що на землі лежав ОСОБА_4, а біля нього, тримаючи в руках палку, стояв ОСОБА_2 та кричав « Я його зараз вб`ю!». Вся голова ОСОБА_4 була у крові. ОСОБА_2 вдарив ОСОБА_6 ногою у живіт, а через деякий час втік, тримаючи в руках палку.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 показала, що у вечірній час 15 жовтня 2014 року її співмешканець, ОСОБА_2, пішов з`ясувати у ОСОБА_4 підставу побиття дітей та переконатися у тому, чи викрадав ОСОБА_4 з їх будинку гроші. Коли особисто вона підійшла до господарства ОСОБА_4, то побачила лежачого на землі ОСОБА_4, над яким, тримаючи в руках палку, стояв ОСОБА_2. Коли вона разом з ОСОБА_2 відходили від господарства ОСОБА_4, ОСОБА_2 тримав у руках палку, приблизно метрової довжини.

- висновком експерта від 12 грудня 2014 року №118, відповідно до якого у громадянина ОСОБА_4 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ струс головного мозку, забійна рана тім`яної ділянки голови, садна лівого плеча, обох стегон. По механізму утворення та ступеню тяжкості: ЗЧМТ струс головного мозку, забійна рана голови - могли виникнути від дії тупого предмета і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а садна лівого плеча, обох стегон відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження могли бути спричинені 15.10.2014 року дерев`яною палицею.

Аналізуючи та оцінюючи досліджені докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_2 умисно вчинив передбачене ст.125 ч.2 КК України кримінальне правопорушення, вина обвинуваченого у вчиненні якого повністю доведена. Вказане свідчить про правильну кваліфікацію дій ОСОБА_2 в ході досудового розслідування.

Часткове визнання обвинуваченим своєї вини та наполягання на заподіянні ударів дерев`яною палкою лише по ногах та руках ОСОБА_4, суд вважає природною захисною реакцією та спробою ОСОБА_2 уникнути відповідальності за дійсно вчинений злочин. Вказані покази обвинуваченого є непослідовними та протирічать іншим дослідженим судом доказам, які є послідовними та повністю співвідносяться між собою.

Обговорюючи питання призначення обвинуваченому покарання суд, виходячи із загальних засад призначення покарання та приймаючи до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується задовільно - вважає, що необхідним та достатнім є призначення покарання у виді арешту. Приймаючи таке рішення суд виходить з міркувань того, що призначення покарання у виді штрафу, громадських робіт або виправних робіт - є недостатнім для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Разом з тим, враховуючи вчинення обвинуваченим нового злочину під час випробувального терміну за попереднім засудженням, покарання необхідно призначити на підставі ст.71 КК України, частково приєднавши до призначеного за цим вироком покарання невідбуту частину, у виді 4-х років 5 місяців позбавлення волі, покарання за вироком від 25.11.2013 року Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області.

Речових доказів та процесуальних витрат немає.

Переходячи до обговорення питання заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки заявлені вимоги є обґрунтованими та доведеними під час судового розгляду ( повністю доведено вину обвинуваченого у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому, вимога про відшкодування витрат на лікування якого і є предметом заявленого позову).

Судом не встановлено передбачених ст.ст.176, 177 КПК України підстав для зміни або скасування запобіжного заходу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, ст.71 КК України, ст.1166 ЦК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні передбаченого ст.125ч.2 КК України кримінального правопорушення та призначити покарання у виді 2 (два) місяці арешту.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання ( відповідно до вимог ст.72 КК України відповідає двом місяцям позбавлення волі) частково, у виді 4-х років 5 місяців позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 25.11.2013 року Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області та остаточно до відбування призначити ОСОБА_2 покарання у виді 4 (чотири) роки 7(сім) місяців позбавлення волі.

Строк відбування ОСОБА_2 покарання обчислювати з моменту реального звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_2, до набрання вироком законної сили, залишається обраний.

Цивільний позов прокурора з а д о в о л ь н и т и п о в н і с т ю.

Стягнути з ОСОБА_2на користь Новгород-Сіверської районної центральної лікарні ім.. ОСОБА_9 на р/р: 0576, МОФ: 853592, Код , ГУДКСУ в Чернігівській області 1838 (одну тисячу вісімсот тридцять

вісім) гривень 88 копійок на відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

Протягом 30 днів з дня проголошення на вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області, через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий у судовому засіданні,

суддя Новгород-Сіверського районного суду

Чернігівської області: ОСОБА_10