Справа № 159/7640/14-ц
Провадження № 2/159/188/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 03 лютого 2015 року

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що сторони перебувають у шлюбі з 18.02.95 р.. За час шлюбу у сторін народилось двоє спільних дітей - сини: ОСОБА_3, 95 р. н., ОСОБА_4, 96 р. н.. Син ОСОБА_3, 95 р. н., в даний час повнолітній. За рішенням Ковельського міськрайсуду від 16.01.14 р. з відповідача стягнуто аліменти на її користь, стягнуті додаткові витрати на навчання в сумі 9 500 грн.. Син ОСОБА_3 продовжує навчання на 2 курсі 2014/2015 навчального року 1 - го медфакультету на денній формі за контрактом. Нею було додатково понесено витрати на дитину в сумі 19 000 грн.. за навчання і 2 100 грн. за проживання у гуртожитку. Угоди про добровільну сплату витрат на дитину між сторонами не досягнуто. Стан здоров"я відповідача задовільний. Він працює оглядачем - ремонтником вагонів експлуатаційного вагонного депо Ковель, має достатній доход, можливість надавати допомогу на утримання повнолітньої дитини. Вона вважає, що відповідач має можливість сплатити половину суми, внесеної нею за навчальний рік другого курсу в розмірі 16 900 грн., 2 100 грн. за проживання сина у гуртожитку, а всього 19 000 грн.. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь 9 500 грн. як половину суми, сплаченої за навчання, а також - судові витрати у справі.

В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами, суду додатково пояснила, що вона працює та має доход, повнолітній син сторін - ОСОБА_3 - навчається та доходу не має. Вона понесла витрати на оплату навчання сина ОСОБА_3, оплату проживання його у гуртожитку, хоча квитанція про оплату проживання сина ОСОБА_3 у гуртожитку видана на ім"я сина сторін - ОСОБА_3 Просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позову не визнав, подав суду письмове заперечення проти позову, мотивоване тим, що син сторін - ОСОБА_3 - є повнолітнім. За рішенням суду від 16.01.14 р. було стягнуто з нього на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, який продовжує навчання. Зазначає, що у випадку звернення до нього самого сина ОСОБА_3, він би вважав за доцільне допомогти в оплаті навчання сина. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до повного задоволення.

Та обставина, що сторони перебували у шлюбі, що був укладений 18.02.95 р. і зареєстрований розірваний 15.01.14 р. в судовому порядку, стверджується копією виписки з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 15.01.14 р., та, разом з тим, цим же документом - спростовано посилання позивача, наведені нею у позовній заяві, що сторони перебувають у шлюбі.

Як вбачається з копій свідоцтв про народження: серії НОМЕР_1 виданого 07.11.13 р. відділом держреєстрації ацс реєстраційної служби К. - Каширського РУЮ Волинської області, син сторін - ОСОБА_3, є ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. та на даний час досяг повноліття.

Вищевказана обставина відповідачем не оспорюється.

Відповідно до копії угоди про підготовку фахівця з повною вищою медичною освітою № 129/1 232Л від 02.09.13 р., укладеного між позивачем та Буковинським держмедуніверситетом МОЗ України, син сторін зарахований студентом 1 курсу медфакультету університету з 01.09.13 р., при погодженні умови сплати за надання освітньої послуги в сумі 16 900 грн. за рік при внесенні плати посеместрово.

Вищевказана обставина відповідачем також не оспорюється.

Як слідує з довідки № 2 434 від 06.11.14 р., виданої по місцю навчання сина сторін - ОСОБА_3 - останній є студентом 2 курсу вищезазначеного навчального закладу 2014/2015 навчальних р. р.. Термін навчання - до 30.06.19 р..

Відповідно до копій квитанцій: № 2 071.362.1 від 25.06.14 р., позивачем сплачено за вищезазначеною угодою 8 450 грн., № 0.0.327223332.1 від 16.12.14 р., позивачем сплачено за вищезазначеною угодою 8 450 грн. за навчання сина сторін - ОСОБА_3 на 2 - му курсі університету.

Відповідно до копії квитанції № 0.0.288755165.1 від 15.08.14 р. сином сторін - Андрієм, а не позивачем, як про це стверджує остання, було сплачено за проживання у гуртожитку 2 100 грн..

Однак, суд враховує, що син сторін - ОСОБА_3 - в даний час навчається та те, що відповідач не оспорює того, що витрати по оплаті за проживання сина сторін ОСОБА_3 у гуртожитку понесено саме позивачем .

Згідно з копією рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 16.01.14 р. у справі № 159/8 287/13 - ц провадження № 2/159/161/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, з останнього стягнуто на користь позивача на утримання цього ж повнолітнього сина сторін, який продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.12.13 р. і до досягнення дитиною 23 р. або ж припинення нею навчання. Стягнуто з відповідача на користь позивача кошти, витрачені на навчання повнолітньої дитини - цього ж сина сторін - ОСОБА_3, в сумі 9 500 грн..

Як слідує з копії довідки № 307 від 22.12.14 р., виданої по місцю праці відповідача, він має сталий доход.

Позивач у своїй позовній заяв зазначила, що подає позов про стягнення додаткових витрат на дитину. Вказане, дійсно, передбачено чинним СК України, а саме: ст. 185 СК України. Однак, позивач, у своїй позовній заяві вказує, одночасно, що син сторін - ОСОБА_3 - досяг повноліття, тобто, не являється дитиною. Надалі у своїй позовній заяві позивач покликається на положення ст. 199 СК України.

Згідно з положеннями ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Тобто, відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Якщо особа досягла 18 років - вона втратила правовий статус дитини, встановлений ст. 6 СК України, а тому до досягнення нею 23 років, в разі якщо вона продовжує навчатися, позивача має право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як слідує із змісту ч. 1 ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Син сторін - ОСОБА_3 - досяг повноліття 16.10.13 р..

Однак, суд враховує, що згідно зі ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Навчання сина сторін ОСОБА_3 у вузі на платній основі суд відносить до таких особливих обставин.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, судом встановлено, що у сторін на даний час є вищезазначений спільний син - ОСОБА_3, який навчається у вузі на платній основі. Аліменти на утримання вказаного сина сторін стягнуто з відповідача на користь позивача в судовому порядку за рішенням суду від 16.01.14 р. у частці від його заробітку щомісячно. Відповідач працює та має сталий доход, стягнення його зарплати проводяться у досить незначній частці - 1/6, хоча, разом з тим, він має обов"язок у сплаті половини суми витрат, понесених позивачем у зв"язку з навчанням сина сторін у вузі за минулий (2013/2014) навчальний рік.

Однак, суд враховує, що відповідач не довів суду того, що відрахування з його зарплати складає на даний час більше 50 %. Тому позов слід задовольнити повністю.

Судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі, передбаченому для сплати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 213 - 218, 88 ЦПК України, ст. ст. 6, 199 - 201, 185 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину понесених ОСОБА_1 витрат на оплату навчання сина сторін - ОСОБА_3 у навчальному закладі, а також - оплату проживання його у гуртожитку в загальній сумі 9 500 ( дев"ять тисяч п"ятсот) грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) грн.. 60 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської обл. через Ковельський міськрайсуд Волинської обл. у слідуючому порядку: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:І. М. Логвинюк