Провадження 2/522/7369/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» жовтня 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту проживання однією сімєю та перебування на утриманні для призначення пенсії в разі втрати годувальника,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 з 1968 року до 08 лютого 2015 року та встановити факт перебування, як члена сімї на утриманні ОСОБА_2, померлого 08 лютого 2015 року.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що з 1968 року до 08 лютого 2015 року проживала з ОСОБА_2 однією сімєю, вели спільне господарство, мали єдиний сімейний бюджет, купували разом меблі та інші речі у квартиру, одяг, піклувалися один про одного. 08 лютого 2015 року ОСОБА_2 помер. Після смерті чоловіка, позивачці важко стало утримувати себе, так як вона є пенсіонеркою та отримує мінімальну пенсію, а чоловік отримував пенсію військовослужбовця, на яку він її утримував. В звязку з чим позивачка звернулась до пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси з вимогою про перерахунок пенсії та отримання пенсії в разі втрати годувальника. В звязку з тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебували у зареєстрованому шлюбі, вона звернулась до суду з зазначеним позовом про встановлення факту проживання однією сімєю та перебування на утриманні для призначення пенсії в разі втрати годувальника.

ОСОБА_1 в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був сповіщений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та просив в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на свої заперечення (а.с.17).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що з 1968 року до 08 лютого 2015 року ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 однією сімєю.

08 лютого 2015 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 406448, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис за № 1604.

Окрім цього, під час судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ч.3 ст. 1 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі Закон 2262) члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право па пенсію в разі втрати годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб непрацездатними членами сім'ї вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право па пенсію надасться у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" або є інвалідами;

в) батьки та дружини (якщо вопи не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних гіри виконанні обов'язків військової служби (службових обов'язків), захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обовязку, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", або якщо вони є інвалідами.

Відповідне зниження пенсійного віку жінкам, установлене абзацом першим цього пункту, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу па пенсію до 1 січня 2022 року;

г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов'язані їх утримувати;

д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за-диьми братами; сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віїіу, і не працює.

Зі змісту вищевказаних норм вбачається, що перелік непрацездатних членів сім'ї, яким може бути призначена пенсія у зв'язку із втратою годувальника, є поосібним і вичерпним. Вони не містять правил, згідно з якими до непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями визначення поняття сім'ї, як то спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов'язків.

Вжиті понятия «чоловік» та «дружина» позначають одного з подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України подружжя утворюється тільки на підставі шлюбу - добровільного сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрованою державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі статтею 36 Сімейного кодексу України саме шлюб є підставою виникнення прав та обов'язків подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 21 Сімейного кодексу України проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

У законодавстві про пенсійне забезпечення військовослужбовців однозначно визначено, що право на призначення пенсії у звязку із втратою годувальника, з поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сімєю без шлюбу, не належать.

Таким чином, згідно п. б ч. 4 статті 30 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб право на призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі. Жінка та чоловік, які на час смерті померлого годувальнії» проживали однією сімєю без шлюбу та/або утримували один одного, не є подружжям після смерті того з них, хто за життя утримував другого, той, хто залишився жити, не набуває права на призначення йому пенсійних виплат у звязку із втратою годувальника. Тому позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сімєю та перебування на утриманні для призначення пенсії в разі втрати годувальника задоволенню не підлягають.

Керуючись Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, ст.ст.21, 36 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 256, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту проживання однією сімєю та перебування на утриманні для призначення пенсії в разі втрати годувальника відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Чернявська

15.10.2015