Справа № 521/2404/15-ц
Провадження № 2/521/2530/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Мирончук Н.В.,

при секретарі - Ідкіній Ж.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги, позивач обгрунтував наступним.

19 липня 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Шлюб було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного правління юстиції м.Одеси, про що зроблено відповідний актовий запис № 309.

Від шлюбу позивач та відповідачка мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На протязі останніх років сімейне життя між позивачем та відповідачкою розладилось, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім'я припинила своє існування та спільне господарство не ведеться. Постійні сварки та суперечки негативно впливають на дитину. У зв'язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені з червня 2014 року. Позивач з донькою проживають окремо від відповідачки.

Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Шлюб існує формально, сім'я їхня розпалася.

З приводу виховання та проживання дитини спору між сторонами немає, дитина залишиться проживати з позивачем.

Майновий спір між сторонами відсутній.

Посилаючись на викладене, позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог, просив розглянути справу без його участі.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про визнання позовних вимог та просила розглянути справу без її участі.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до положень ст. 197 ЦПК України, не здійснюється.

За змістом статті 158 ЦПК України, участь у судовому засіданні - це право сторони, а не її обов'язок, тому судовий розгляд можливо проводити у відсутності сторін, на підставі поданих ними доказів та письмових пояснень, оскільки зміст положення процесуального закону щодо змагальності належним чином і завчасно був роз'яснений судом учасникам, про що мається документальне підтвердження.

З врахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 19 липня 2002 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою. Шлюб було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного правління юстиції м.Одеси, про що зроблено відповідний актовий запис № 309.

Від шлюбу позивач та відповідачка мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України).

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їх неповнолітньої дитини, шлюб носить формальний характер. Спору щодо розподілу майна між сторонами немає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 208-209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 24 Сімейного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Шлюб, укладений між позивачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та відповідачкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 19 липня 2002 року, згідно Свідоцтва про шлюб, НОМЕР_1, Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного правління юстиції м. Одеси, про що зроблено відповідний актовий запис № 309, - розірвати.

Відповідачці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, після розірвання шлюбу залишити прізвище «ОСОБА_1».

Рішення після набрання ним законної сили надіслати Органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області, через Малиновський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: Мирончук Н.В.