У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Буцяка З.І., Шеремет А.М.,

секретаря судового засідання: Демчук Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 13 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до державного підприємства «Клесівське лісове господарство» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 13 травня 2015 року відмовлено ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, у задоволенні позовних вимог до ДП «Клесівське лісове господарство» про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок № 52 по вул. Гагаріна в с. Томашгород Рокитнівського району Рівненської області.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказують, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначають, що судом не було враховано, що житловий будинок, яким вони володіють, не є самовільним будівництвом та відповідає будівельно-технічним нормам, що підтверджується технічним паспортом виготовленим КП «Рівненський ОБТІ», де зазначені площа будинку, опис основних конструктивних елементів в будинку, інженерне обладнання, реєстровий номер.

Вказують, що строк володіння є більшим ніж вказаний в ст. 344 ЦК України, а отже є достатнім для визнання права власності на майно за набувальною давністю.

Крім того зазначають, що жодних доказів (зокрема, письмових договорів) _____________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/1269/2015 Головуючий у суді 1 інстанції: ОСОБА_5

Доповідач : Демянчук С.В.

про те, що вони на протязі повних 16 років володіють майном на підставі договірних зобов'язань (договору оренди, зберігання і ін.) судом здобуто не було.

Просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким їхню позовну заяву задоволити.

У судове засідання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про отримання судових повісток.

Представник ДП «Клесівське лісове господарство» не заперечує проти задоволення позову, покликаючись на відсутність підстав передати даний будинок позивачам.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення від 13 травня 2015 року, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 07 травня 2004 року, ОСОБА_2 за зазначеною адресою зареєстрована з 07 липня 2004 року, що підтверджується копією паспортів (а.с. 4-7).

З довідки Томашгородської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області від 22 грудня 2014 року вбачається, що сім'я позивачів проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, складається: ОСОБА_1 - голова домогосподарства, ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 - син (а.с. 13).

Згідно довідки № 1650 від 22 грудня 2014 року, житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Гагаріга, 52, с. Томашгород Рокитнівського району Рівненської області, рахується на балансі ДП «Клесівське лісове господарство», та не являється службовим житлом (а.с. 14).

Встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Гагаріга, 52, с. Томашгород Рокитнівського району Рівненської області, належить на праві власності ДП «Клесівське лісове господарство», право власності зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Рокитнівською районною держнотканторою 18 січня 2000 року № 59, що підтверджується повідомленням КП «Рівненське ОБТІ» № 123 від 04 березня 2015 року та копією договору (а.с. 15, 31 ).

Згідно інформаційної довідки від 25 лютого 2015 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про право власності щодо будинку вул. Гагаріга, 52, с. Томашгород Рокитнівського району Рівненської області, відсутні (а.с. 23).

Ухвалюючи рішення про відмову в позові про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав (умов), визначених ст. 344 ЦК України, оскільки позивачі володіють спірним будинком з дозволу відповідача в звязку з перебуванням ОСОБА_1 в трудових правовідносинах. Позивачам було відомо, що спірний будинок належить на праві власності ДП «Клесівське лісове господарство», що спростовує добросовісність володіння позивачами для набуття права власності за набувальною давністю.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Виходячи зі змісту зазначеної статті, обставинами, які мають значення для справи, і які відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинен довести саме позивач, є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результат оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції відповідно до ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи та, в межах доказів, наданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, оскільки позивачами не доведено факту добросовісного володіння спірного домоволодіння, яке в визначеному законом порядку не зареєстровано.

Доводи апеляційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваному рішенні, що не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

Так, позивачі не навели достатніх та належних доказів про те, що добросовісно заволоділи чужим майном, оскільки вони не спростували встановлені обставини того, що при заволодінні вказаним майном останні не знали і не могли знати про відсутність у них підстав набуття права власності цього будинку від відповідача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 13 травня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : З.І. Буцяк

ОСОБА_6