Справа №585/18/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1484/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Семеній Л. І. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2015 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк » до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2015 року ПАТ КБ « ПриватБанк » ( далі ПАТ ) звернулось до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_4, в якому прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 15.07.2008 року на загальну суму 46783,58 грн. та 467,84 грн. сплаченого судового збору.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 15.07.2008 року відповідач ОСОБА_4 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В той же час, ОСОБА_4 зобовязання за кредитним договором не виконала. У звязку з цим у відповідача станом на 30.11.2014 року виникла заборгованість в загальній сумі 46783,58 грн., у тому числі : 13246,03 грн. - заборгованість за кредитом; 23907,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6925,61 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина ); 2203,98 грн. - штраф ( процентна складова ).

Оскільки відповідачем не було виконано належним чином взяті на себе зобовязання, утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути на свою користь.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2015 року позовні вимоги ПАТ задоволено в повному обсязі.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що судом при винесені оскаржуваного рішення не було взято до уваги те, що іншим рішенням цього суду від 26 вересня 2011 року по справі №2-909/11, яке набрало законної сили, вже стягнуто з відповідачки на користь ПАТ заборгованість за цим же кредитним договором, що утворилася станом на 30 квітня 2011 року в загальній сумі 26999 грн. 57 коп., та яка складається з 13246 грн. 03 коп. заборгованість за кредитом; 9447 грн. 71 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2543 грн. 93 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. штрафу ( фіксована частина ); 1261 грн. 88 коп. штрафу ( процентна частина ). Отже, на думку апелянта, відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 205 ЦПК України, провадження по справі в частині стягнення вказаних сум має бути закрито.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку представника відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги щодо закриття провадження в частині позовних вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до приписів ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення відповідає не у повній мірі.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконував взятих на себе зобовязань за кредитним договором, в звязку з чим станом на 30.11.2014 року виникла заборгованість в загальній сумі 46783,58 грн. Проте, з такими висновками повністю погодитись не можна, оскільки вони зроблені внаслідок неповного зясування обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та як встановлено судом першої інстанції, 15.07.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір, б/н, згідно якого ОСОБА_4 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві ( а.с. 11-21 ). Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою».

Умови кредитного договору та правильність обрахування заборгованості апелянтом не оспорюються.

Відповідач належним чином не виконувала взятих на себе кредитних зобовязань.

З довідки ПАТ вбачається, що станом на 30.11.2014 року заборгованість ОСОБА_4 складає 46783,58 грн., у тому числі 13246,03 грн. - заборгованість за кредитом, 23907,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6925,61 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина ), 2203,98 грн. - штраф ( процентна складова ) ( а.с. 7-9 ).

Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, тому позичальник зобовязаний своєчасно вносити плату за користування грошима.

З матеріалів справи вбачається також, що через невиконання позичальником умов договору, ПАТ у 2011 році вже звертався до суду за захистом свого порушеного права.

Зокрема, рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 вересня 2011 року по справі №2-909/11, яке набрало законної сили ( а.с. 62 ), було стягнуто з відповідачки на користь ПАТ заборгованість за цим же кредитним договором, що утворилася станом на 30 квітня 2011 року в загальній сумі 26999 грн. 57 коп., та яка складається з 13246 грн. 03 коп. заборгованість за кредитом; 9447 грн. 71 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2543 грн. 93 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; а також 500 грн. штрафу ( фіксована частина ); 1261 грн. 88 коп. штрафу ( процентна частина ).

Розмір заборгованості станом як на 30.04.2011 року, так і на 30.11.2014 року підтверджується наявним у справі розрахунком.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 30 липня 2015 року рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що утворилася станом на 30 квітня 2011 року в загальній сумі 26999 грн. 57 коп., та яка складається з 13246 грн. 03 коп. заборгованість за кредитом; 9447 грн. 71 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2543 грн. 93 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. штрафу ( фіксована частина ); 1261 грн. 88 коп. штрафу ( процентна частина ) скасувано, а провадження у справі закрито.

Відповідачем не надано доказів сплати стягнутих за судовим рішенням сум, а також, тієї заборгованості, яка виникла після ухвалення попереднього рішення суду.

Виходячи зі змісту ст.ст. 526, 599 ЦПК України та роз»яснень, які містяться у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин », наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов»язання залишилось не виконаним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Згідно із ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, враховуючи те, що відповідачем умови договору виконано не було, підлягає стягненню на користь ПАТ заборгованість, що виникла після 30.04.2011 року та станом на 30.11.2014 року, в загальній сумі 19784,03 грн., у тому числі : 14460,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4381,68 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом та 942,10 грн. - штраф ( процентна складова ).

Згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є : неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції було ухвалено рішення внаслідок неповного зясування обставин, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, не враховано, зокрема, те, що спір з приводу стягнення з відповідача заборгованість по частині заборгованості вже вирішено судом, тому рішення в частині стягнення вказаних сум належить змінити.

Рішення суду підлягає зміні і в частині судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1 та 5 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позов ПАТ було задоволено частково, на 42% від первісно заявлених вимог, тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, 196 грн. 49 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Також, з урахуванням задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, належить стягнути з ПАТ на користь відповідача 135 грн. 00 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2015 року в даній справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк » заборгованість в сумі 19784 гривні 03 копійки та судовий збір в сумі 196 гривень 49 копійок, а не у розмірах, визначених судом першої інстанції.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк » на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 135 гривень 00 копійок за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді