Справа №461/8908/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2015 року

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого - судді Радченко В.Є,

при секретарі - Домашовець М.Ф.

з участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та підставі договору поруки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та на підставі договору поруки.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 05.09.2008 року між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №805.70074, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 65852 гривень на купівлю транспортного засобу GEELY FC MR 7180, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Строк користування кредитними коштами до 05.09.2015 року. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки від 12.01.2015 року за умовами якого ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання відповідати перед позивачем солідарно в межах визначеної суми в розмірі 50 грн. Станом на 10.07.2015 р. загальна заборгованість відповідача ОСОБА_1 через невиконання умов кредитного договору, разом з процентами та неустойкою, складає 96764,58 грн. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором, стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за договором поруки в розмірі 50 гривень та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася. Надіслала на адресу суду клопотання в якому просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову не заперечив та пояснив, що не сплачував кредит у зв?язку із скрутним матеріальним становищем. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Надіслав на адресу суду клопотання в якому просить справу слухати у його відсутності. Позовні вимоги визнав.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 05.09.2008 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №805.70074, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 65852 гривень на купівлю транспортного засобу GEELY FC MR 7180, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Строк користування кредитними коштами до 05.09.2015 року.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст.536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Всупереч вищезгаданим нормам Цивільного законодавства та умов Кредитних договорів відповідач свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови кредитного договору.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків.

У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками законодавець у ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Пунктом 2 ст. 1050 ЦК передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідач ОСОБА_1 умов договору у встановлений договором термін не виконав тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 10.07.2015 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 96764,58 гривень, яка складається:

-3071,44 грн. основний борг;

-50314,42 грн. прострочений борг;

-43027 грн. прострочені проценти;

-331,72 грн. строкові проценти.

Крім цього, виконання зобов'язання за договором №805.70074 від 05.09.2008 року забезпечено порукою ОСОБА_2 відповідно до договору поруки від 12.01.2015 р., укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 За умовами зазначеного договору поруки ОСОБА_2 на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед ПАТ «Ідея Банк» відповідати солідарно в межах суми 50 гривень за зобов'язаннями, які виникають з кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково, або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно з ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Вимога про солідарне стягнення з відповідачів суми судових витрат не передбачена Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Через це суд вважає, що судові витрати не можуть стягуватись в солідарному порядку, оскільки це не передбачено договором чи законом. Судові витрати складаються з судового збору при поданні позову в розмірі 967,65 грн. Судові витрати підлягають стягненню в частках пропорційно до задоволених позовнх вимог, а саме з відповідача ОСОБА_2 в сумі 243,60 гривень,а решта суми з ОСОБА_1, тобто 967,65-243,60=724,05 грн.

Керуючись ст.ст.208,209 ЦПК України, суд -,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та на підставі договору поруки - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства „Ідея Банк" () заборгованість за кредитним договором в розмірі 96764,58 грн., яка складається:

-3071,44 грн. основний борг;

-50314,42 грн. прострочений борг;

-43027 грн. прострочені проценти;

-331,72 грн. строкові проценти.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3) на користь ПАТ «ІДЕЯ БАНК» () заборгованість за кредитним договором на підставі договору поруки в сумі 50 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) на користь ПАТ «ІДЕЯ БАНК» суму судових витрат в розмірі 724,05 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3) на користь ПАТ «ІДЕЯ БАНК» суму судових витрат в розмірі 243,60 гривень.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.Є. Радченко