Справа № 567/197/15-ц
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10 березня 2015 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Поліщук Т.М., перевіривши виконання вимог ст.ст. 109-120 ЦПК України по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

встановила:

ОСОБА_1 звернулася в Острозький районний суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил предявлення позову, повинна відповідати вимогам ст.ст. 119-120 ЦПК України. Позовна заява ОСОБА_1 подана з порушенням вимог ст.119 ЦПК України.

Згідно вимог п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

В порушення п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України ОСОБА_1, звертаючись до суду з вимогою майнового характеру, в позовній заяві не зазначила ціни позову та доказів, які б її підтверджували, що позбавляє суд можливості перевірити правильність та повноту сплаченого судового збору, розмір якого у справах з вимогами майнового характеру обчислюється згідно пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір та становить 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Водночас в позовній заяві ОСОБА_1 просить в порядку забезпечення позову призначити по справі будівельну експертизу. Порядок забезпечення доказів регулюється ст.ст. 133-134 ЦПК України, проте вимоги цих статей позивачкою не дотримані. ОСОБА_1 не зазначила доказів неможливості встановити вартість спірного майна самостійно (не надано звіту про оцінку майна, що підлягає поділу, тощо, з метою встановлення дійсної вартості майна на момент звернення до суду та сплаченої суми судового збору).

Відповідно до п.п.5,6 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Статтею 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Ч.3 ст.331 ЦК України визначено правовий режим нерухомого майна до його створення, чітко врегулювавши, що до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Тому, до введення в експлуатацію нерухомого майна, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності, тобто до виникнення у особи права власності на новозбудований житловий будинок, у нього існує право власності лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використане в процесі будівництва.

В позовній заяві не зазначено обставин щодо прийняття спірної добудови до експлуатації з посиланням на докази щодо зазначених обставин. Відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності однієї із сторін на спірне майно, відсутні відомості про державну реєстрацію права власності на дане майно в Державному реєстрі речових прав, а також погоджена у відповідності до діючого законодавства проектно-кошторисна документація і відповідні дозвільні документи - у разі поділу вартості будівельних матеріалів в обєкті незавершеного будівництва.

Таким чином, позивачкою не зазначено доказів, що спірна добудова є обєктом права власності однієї із сторін, що свідчить про те, що він може бути предметом поділу, згідно з нормами ст.ст.364, 367 ЦК України.

В порушення п.3 ч.2 ст.119 ЦПК України позивачкою не конкретизований зміст позовних вимог зі змісту позовних вимог не зрозумілий характер спірних правовідносин - про поділ спільного майна подружжя чи відшкодування вартості будівельних матеріалів. Крім того, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачка просить виділити відповідачу все будинковолодіння з прибудовою, водночас в позовній заяві відсутній виклад обставин що будинковолодіння є обєктом спільного майна подружжя, не вказує суми коштів, що підлягає стягненню з відповідача із долученням доказів що її підтверджують. Відсутнє будь яке обгрунтування та доказі проведення генерального ремонту будинку за кошти подружжя, а також не зазначенно сумму коштів на які претендує позивачка, як на такі, що затраченні на проведення генерального ремонту будинку.

Враховуючи, що позовну заяву подано з порушенням вимог ст119. ЦПК України, її слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.119, ч.1 ст.121 ЦПК України, -

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви - пять днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити позивачу, що у випадку неусунення недоліків у вказаний строк заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_3