АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1716/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Цвинтарна Т.М.
Провадження № 22-ц/789/514/15 Доповідач - Шевчук Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Бершадська Г. В.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін - представника апелянта - ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гусятинського районного суду від 5 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ПАТ "УкрСиббанк" звернулося до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 2 вересня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0, за умовами якого, остання отримала кредит в сумі 27 000,00 доларів США, зі сплатою 15 % річних та кінцевим терміном повернення до 31 серпня 2018 року. В подальшому було укладено дві додаткові угоди: Додаткова угода № 1 від 27 серпня 2009 року та додаткова угода № 2 від 5 березня 2010 року. Для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки №224517 від 2 вересня 2008 року. 2 вересня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки нерухомого майна. Внаслідок неналежного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 15 липня 2014 року заборгованість ОСОБА_3 по кредиту складає 20 461,84 доларів США, що еквівалентно 239 326,80 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 5 грудня 2014 року позов ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто солідарно на користь ПАТ "УкрСиббанк (місцезнаходження: 61050, м. Харків, просп. Московський, буд.60, рахунок А 113 в АТ "УкрСиббанк", м. Харків, МФО 351005, код 09807750) з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 2 вересня 2008 року в розмірі 20 172 (двадцять тисяч сто сімдесят два) доларів США 7 центів, що еквівалентно 235 944 ( двісті тридцять п'ять тисяч дев'ятсот сорок чотири) гривні 9 копійок, з яких:

18 690,53 доларів США, що еквівалентно 218 609,07 гривень - заборгованість з простроченим кредитом;

· 1 472,17 доларів США, що еквівалентно 17 218,87 гривень - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом;

- 10 доларів США, що еквівалентно 116,96 гривень - неустойки.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: жилий будинок з надвірним будівлями та спорудами, загальною площею 89,4 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва обслуговування вказаної житлового будинку площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1

Продаж предмету іпотеки доручено здійснити спеціалізованим організаціям з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності, проведеною відповідно до законодавства.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_2 в користь ПАТ "УкрСиббанк" судовий збір в сумі 2359 (дві тисячі триста п'ятдесят дев'ять) гривень 45 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки і постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В обгрунтування вимог апелянт зазначив, що суд безпідставно не взяв до уваги ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", оскільки предметом застави є майно, яке підпадає під дію мораторію.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник ПАТ "УкрСиббанк" в судове засідання не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання.

Відповідно до ч.2 неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Розглянувши справу в мжах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок порушення умов кредитного договору відповідачами виникла заборгованість перед банком, у рахунок погашення якої підлягає зверненню стягнення на предмет іпотеки, переданий банку відповідачем за відповідним договором іпотеки.

Проте повністю погодитись із такими висновками суду не можна, оскільки судом першої інстанції не взято до уваги те, що на даний момент діє мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Судом встановлено, що 2 вересня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами з № 0, відповідно до умов якого остання отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 27 000,00 доларів США строком з 2 вересня 2008 року по 31 серпня 2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00 % річних за користування кредитними коштами.

Позичальник згідно вищезазначеного договору зобов'язалась повернути кредит банку щомісячними платежами згідно погодженого сторонами графіку погашення кредиту.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 2 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк" укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 2113, згідно якого відповідач надає в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 89,4 кв.м., житловою площею 41,2 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 Гусятинського району Тернопільської області та земельну ділянку площею 0,15 га загальною заставною вартістю 221 000 грн., які належать йому на праві приватної власності.

Для забезпечення виконання зобов'язань також цього числа було укладено між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 договір поруки №224517.

Додатковими угодами №1 від 27 серпня 2009 року та №2 від 5 березня 2010 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 2 вересня 2008 року сторони змінили схему погашення платежів та розмір ануїтетного платежу. Додатковими угодами №1 від 27 серпня 2009 року та №2 від 5 березня 2010 року до договору поруки №224517 від 2 вересня 2008 року ОСОБА_4 надав свою згоду забезпечувати змінене зобов"язання.

Банк виконав свої зобов'язання згідно умов договору та видав ОСОБА_3 кредит в сумі 27 000,00 доларів США., остання свої зобов'язання перед банком не виконувала, внаслідок чого станом на 15 липня 2014 року заборгованість ОСОБА_3 по кредиту складає 20 461,84 доларів США, що еквівалентно 239 326,80 грн.

Відповідно до п. 3.1.2 Правил споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», які є невід'ємною частиною договору, банк вправі вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми Кредиту згідно вимог договору та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту в сторону зменшення у разі невиконання позичальником умов догоору, тобто порушення графіку погашення кредитую

Наявні в матеріалах справи вимоги, направлені всім відповідачам свідчать про дострокове повернення всієї суми боргу.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-кого окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідно до ст. 3 цього Закону України він набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У ч. 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У ч.1 ст. 304 ЦПК України визначено, що справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою. Згідно з пп.1.1,1.2 кредитного договору від 2 вересня 2008 року наданий ОСОБА_3 кредит є споживчим, валюта кредиту - долари США.

Відповідно до умов договору іпотеки від 2 вересня 2008 року предмет іпотеки - будинок за адресою АДРЕСА_1 Тернопільської області належить на праві власності ОСОБА_2. Використовується як місце постійного проживання майнового поручителя. Загальна площа цього будинку - 89,4 кв. м., тобто, загальна площа не перевищує 140 кв. м, як це передбачено законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 7 червня 2014 року, тобто до ухвалення рішення апеляційного суду у справі, протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Отже, обов'язковою умовою застосування зазначеного закону є використання предмета іпотеки як місця постійного проживання майнового поручителя та відсутності іншого нерухомого житлового майна.

Як вбачається з матеріалів справи, предмет іпотеки - житловий будинок, є жилим приміщенням і місцем постійного проживання апелянта, іншого нерухомого житлового майна він у власності не має, а загальна площа будинку складає 89,4 кв. м., тобто є меншою за площу, зазначену в Законі України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", на яку не допускається звернення стягнення. У зв`язку з відсутністю іншого майна у відповідача та ненаданням позивачем доказів у підтвердження протилежного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відстрочення виконання рішення в частині звернення стягнення на іпотечне майно в порядку, передбаченому ст. 217 ЦПК України, на час дії зазначеного Закону.

З довідки Гусятинського районного комунального бюро технічної інвентаризації від 20 квітня 2015 року вбачається, що станом на 01.01.2013 р. в архівах Гусятинського РК БТІ за ОСОБА_2 зареєстровано право власності тільки на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 15.12.1994 р.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області від 18.04.2015 року за ОСОБА_2 У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні.

При цьому колегія суддів враховує, що за своїм змістом зазначений закон є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення і його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог, а є підставою для відстрочення стягнення на час дії Закону.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, тому судове рішення підлягає зміні та відповідно до ст. 217 ЦПК України з вирішенням питання про відстрочення стягнення на час дії Закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Гусятинського районного суду від 5 грудня 2014 року змінити. Доповнити резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту: «Виконання даного рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки зупинити на час дії Закону України від 03 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути

оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів

шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.М. Шевчук