Справа 487/9636/13-ц
Номер провадження 6/487/32/15
Ухвала

Іменем України

03.02.2015 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1,

при секретарі ОСОБА_2,

за участю: державного виконавця Центрального ВДВС ММУЮ ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

18.10.2013 року Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_4, мотивуючи тим, що він не виконує зобовязання, покладені на нього рішенням суду.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.10.2013 р. подання Центрального ВДВС ММУЮ задоволено.

Згідно ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 24.12.2014 р. апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.10.2013 р. скасовано, а питання про вирішення подання державного виконавця передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Матеріали подання передано на розгляд судді 16.01.2015 р. відповідно до ст.11-1 ЦПК України.

В судовому засіданні державний виконавець подання підтримала у повному обсязі, просила тимчасово обмежити ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

До судового засідання ОСОБА_4 не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заперечував проти задоволення подання державного виконавця, посилаючись на те, що не ухилявся від виконання рішення суду, оскільки не був обізнаний про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів, а коли дізнався розпочав виплату відповідних платежів та погашає заборгованість зі сплати аліментів.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, виконавчого провадження №223, суд приходить до наступного.

На примусовому виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження за виконавчим листом №2-1374 від 16.03.2004 року, виданого Київським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 90,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 22.11.2004 року і до повноліття дітей.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1374 від 16.03.2004 р. відкрито постановою державного виконавця Центрального ВДВС ММУЮ та направлено сторонам виконавчого провадження для відома та виконання 15.03.2007 за вих. №6783. Лист зі зворотнім повідомлення, направлений ОСОБА_4 повернувся до Центрального ВДВС ММУЮ з відміткою про повернення у зв'язку із спливом строку зберігання.

Згідно довідки Сектору АДР УМВС України в Миколаївській області від 06.11.2015 р. ОСОБА_4 за адресою, зазначеною у виконавчому листі, не значиться.

Таким чином, в матеріалах справи та виконавчого провадження відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_4 було відомо про відкриття виконавчого провадження та, що останній мав можливість виконувати рішення Київського районного суду м.Одеси у добровільному порядку.

Зі змісту ч.1 ст.377-1 ЦПК України вбачається, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Порядок здійснення права громадянами України на виїзд з України і вїзд в Україну регулюється Законом України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України (далі Закон).

Відповідно до ст.33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Стаття 6 Закону передбачає декілька видів обмеження у виїзді громадян України за кордон, зокрема: громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорту та тимчасового відмовлено у виїзді за кордон у певних випадках, що визначені в цій статті.

За змістом п.5 ч.1 та ч.2 ст.6 Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Таким чином, необхідною підставою для задоволення даного подання є наявність обставин та підтверджуючих їх відповідних доказів про те, що боржник має паспорт для виїзду за кордон, його дії свідчать про намір виїхати за кордон або безпосередньо перебуває за кордоном.

Жодних доказів в обґрунтування бажання ОСОБА_4 виїхати за межі України державним виконавцем надано не було.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, при зверненні до суду з даним поданням, органи державної виконавчої служби зобов'язані не тільки посилатись на ухилення боржника від виконання судового рішення, а обґрунтувати такі обставини та підтвердити їх відповідними доказами.

В даному випадку державний виконавець таких обставин не навів і належними доказами їх не підтвердив, а послався лише на наявність у ОСОБА_8 боргових зобов'язань як на підставу звернення до суду з даним поданням. Навпаки, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4А з моменту, коли дізнався про існування виконавчого провадження, розпочав виконання рішення суду та сплачувати заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується доданими до заперечень квитанціями та не заперечувалось державним виконавцем в судовому засіданні.

Крім того при направленні матеріалів подання до суду державним виконавцем було порушено п. 11.1.5 розділу ХІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012 р. №512/5, а саме: не було надано доказів на підтвердження повідомлення боржника про направлення подання до суду.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що підстави для задоволення даного подання відсутні.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, ст.6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ І.В.Боброва