БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/7147/14-ц
провадження № 2/361/95/15
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді:Петришин Н.М.,
при секретарі: Шевлюга А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2014 року до суду звернулася ОСОБА_3 із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що є власником земельних ділянок, які розташовані в Київській обл., Броварському районі, АДРЕСА_1, кадастрові номери :01:017:0010 та :01:017:0009. На території земельних ділянок знаходиться будинок (недобудова).

Належні позивачу земельні ділянки були самовільно зайняті відповідачем, ОСОБА_4. Так, ОСОБА_5 діючи від імені позивача 26.10.2006 року вчинив договір дарування зазначених земельних ділянок, згідно з яким земельні ділянки подаровані ОСОБА_6

У подальшому договір дарування земельних ділянок від 26.10.2006 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.03.2012 року (справа № 2-2578/2011, провадження № 2/1007/75/2012) визнано недійсним. Дане судове рішення Апеляційним судом Київської області залишено без змін. Після вчинення договору дарування (який в подальшому було визнано недійсним) ОСОБА_6 почав користуватися земельними ділянками та оселився в недобудованому будинку. Разом з ОСОБА_6, який помер в 2007 році, в недобудованому будинку на земельних ділянках, розташованих в АДРЕСА_1 оселилась відповідач, ОСОБА_4, яка і до сьогоднішнього дня там фактично проживає. Разом з Відповідачем на території належних Позивачу земельних ділянок постійно знаходяться й інші невстановлені особи, ймовірно її родичі.

Далі позивач зазначає, що оскільки земельні ділянки огороджені парканом, вона як їх власник, не має можливості вільно користуватися своїм майном.

На підставі зазначеного просила: усунути ОСОБА_3 перешкоди у користуванні її земельними ділянками та зобов'язати ОСОБА_4 звільнити дані земельні ділянки; зобов'язати відповідача не чинити перешкод позивачу у користуванні земельними ділянками, які розташовані в АДРЕСА_1, кадастрові номери :01:017:0010 та :01:017:0009.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 доводи позову підтримав, надав пояснення такі, які викладені у позовній заяві, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_8 позовні вимоги вважає необґрунтованими та безпідставними, крім того, просила застосувати до спірних правовідносини строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.03.2012 року визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 26.10.2006 року кадастровий номер :01:017:0010, площею 0,0154 га, для ведення особистого підсобного господарства та кадастровий номер :01:017:0009, площею 0,1015 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_3, та ОСОБА_6.

Додатковим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2012 року вирішено витребувати від ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 спірні земельні ділянки та повернути їх ОСОБА_3

Вищезазначені судові рішення набрали законної сили.

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_3, є власником земельних ділянок, які розташовані в Київській обл., Броварському район, АДРЕСА_1, кадастрові номери :01:017:0010 та :01:017:0009. ( а.с. 15-18 ).

Із пояснень представників сторін, а також інших матеріалів справи встановлено, що на спірній земельній ділянці у 2003 році ОСОБА_6 разом із ОСОБА_4 почали будувати будинок, а з 2005 року почали в ньому проживати. Зокрема, вказані обставини підтверджуються Актом від 19.08.2013 року, складеним депутатом Погребської сільської ради Броварського району ( а.с. 65 ), копією довідки про вартість виконаних підрядних робіт ( а.с. 58 ), копією договору підряду від 08 вересня 2003 року, укладеного між ТОВ «Євросклад» та ОСОБА_4 ( а.с. 59,60 ).

Крім того, із договору про користування електричною енергією, укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ «Київобленерго» від 19.08.2005 року, вбачається, що споживачем зазначена ОСОБА_4 ( а.с. 86 ).

Таким чином, судом встановлено, що дійсно на земельній ділянці позивача з 2005 року проживає відповідач у житловому будинку, на який відсутні правовстановлюючі документи.

Разом з тим, пред'являючи позовні вимоги про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками, зобов'язати відповідача звільнити дані земельні ділянки та не чинити перешкоди у їх користуванні, стороною позивача у судовому засіданні не надано жодних належних та допустимих доказів тих обставин, що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні спірними земельними ділянками, а огорожа, яка знаходиться на земельній ділянці, встановлена саме відповідачем та перешкоджає користуванню позивачу спірними земельними ділянками.

Зокрема, відповідно до довідки № 02-25/295 від 05.11.2014 року виданої Погребською сільською радою Броварського району Київської області вбачається, що до належних позивачу земельних ділянок, які розташовані в АДРЕСА_1, кадастрові номери :01:017:0010 та :01:017:0009 наявний під'їзд зі сторони АДРЕСА_1 та можлива організація під'їзду через землі загального користування. ( а.с. 61 ).

Водночас, відповідно до акту від 12.12.2014 року, складеного депутатом Погребської сільської ради Броварського району Київської області Бруй В.В., земельні ділянки по АДРЕСА_1, які розташовані в Київській обл., Броварському районі, с. Погреби, огороджені від сусідів. «Забор загороджений до половини земельної ділянки. З торцевої сторони ( з берега ) забору немає».

На підтвердження доводів позовних вимог представником позивача надано Акт, складений 21.12.2014 року представниками позивача та ОСОБА_11, однак, такий акт не є належним доказом по справі, оскільки, стороною позивача не доведено, що зазначені в акті особи уповноважені складати відповідні акти. Жодних клопотань про допит у судовому засіданні свідків, стороною позивача не заявлено.

Крім того, представник позивача у судовому засіданні підтвердив, що позивач жодного разу особисто не зверталась до відповідача щодо наявності перешкод у користуванні земельними ділянками та вимогою не чинити перешкоди у користуванні належним їй майном.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 2 статті 59 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, які до даної справи не відносяться. Докази повинні подаватись сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч.1 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 78 ЗК України передбачає, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Отже, позивачем обрано спосіб захисту порушеного його права шляхом усунення перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою, однак не зазначено яким способом необхідно усувати перешкоди та які саме є перешкоди у користуванні земельною ділянкою, а вимога до відповідача «про звільнення земельної ділянки» є неконкретизованою та некоректною, на що судом зверталась увага представника позивача. Зокрема, такий спосіб захисту порушеного права не передбачений ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України чи іншим законом.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, надавши об'єктивну оцінку зібраним доказам по справі, та враховуючи те, що стороною позивача не надано жодних доказів щодо вчинення відповідачем перешкод у користуванні позивачу спірною земельною ділянкою, при цьому, судом встановлено, що дійсно відповідач проживає у будинку, побудованому на спірній земельній ділянці, однак жодних вимог з цього приводу позивачем не пред'явлено, суд приходить до висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог, у задоволенні яких необхідно відмовити.

Разом з тим, заява представника відповідача про застосування строків позовної давності до даних правовідносин є необґрунтованою виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснюється, що позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов'язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв'язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 58-60, 209, 212-213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Петришин Н. М.