18 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Євграфової Є.П., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 грудня
2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 11 лютого 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що наказом від 29 серпня 2014 року № 633 його було звільнено з посади начальника зміни Ташликської ГЕС-ГАЕС за п. 2 ст. 40 КЗпП України в зв'язку з невідповідністю займаній посаді, внаслідок недостатньої професійної кваліфікації. Посилаючись на те, що рівень професійної кваліфікації відповідно до діючого законодавства має бути підтверджений висновком атестаційної комісії, який у відповідача відсутній, а також на те, що відповідачем не наведені фактичні дані на підтвердження невідповідності позивача займаній посаді як підставу звільнення, позивач просив поновити його на роботі, стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 грудня 2014 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 11 лютого

2015 року рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 грудня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із недоведеності заявлених позовних вимог.

Судами встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 2004 року та з 2006 року працював на посаді начальника зміни ТГАЕС Відокремленого підрозділу «Южно-Української АЕС».

Наказом від 29 серпня 2014 року № 633 позивача звільнено з роботи, у зв'язку з невідповідальністю займаній посаді, внаслідок недостатньої професійної кваліфікації. Підставою звільнення позивача в наказі зазначено протоколи комісії про перевірку знань ПТЕ від 9 липня 2014 року № 188 та від 23 липня 2014 року № 192, а також інші документи повʼязані з вказаними протоколами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про професійний розвиток працівників» атестація проводиться за рішенням роботодавця, яким затверджуються положення про проведення атестації, склад атестаційної комісії, графік проведення атестації. Інформація про проведення атестації доводиться до відома працівників не пізніше ніж за два місяці до її проведення.

З матеріалів справи вбачається, що наказом від 27 березня 2012 року

№ 324 «Про порядок перевірки знань керуючих та інженерно-технічних працівників та працюючих» призначено центральну екзаменаційну комісію (а. с. 57-60).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про професійний розвиток працівників» атестаційна комісія приймає рішення про відповідність або невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі.

Як розʼяснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв'язку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі. Висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами по справі.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК), дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки доводи позивача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332 <nau://ukr/1618-15|st332>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 11 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова О.М. Ситнік