Справа № 212/1328/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1 в складі;

Головуючого судді; ВОДОП 'ОСОБА_2 ,

при секретарі ; ОСОБА_3

розглянувши за участю позивача ОСОБА_4, представника відповідача в справі; Публічного акціонерного товариства « Криворізький залізорудний комбінат» міста ОСОБА_1, ОСОБА_5 у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_1 цивільну справу за позовом;

ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», про відшкодування моральної шкоди заподіяної при виконанні трудових обовязків ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди заподіяної при виконанні трудових обовязків.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 суду зазначила, що вона пропрацювала в умовах впливу шкідливих факторів 19 років 4 місяці: у період з 01 червня 1994 року по 01 вересня 2010 року ВО «Кривбасруда», ш «Гвардійська», дільниця ШП, підземна стовбурова, у період з 01 вересня 2010 року по 12 листопада 2011 року - СУ з ремонту та монтажу шахтного обладнання, ПАТ«КЗРК», підземна стовбурова, 12 листопада 2011 року по 03 жовтня 2013 року ВО «Кривбасруда», ш. Гвардійська, підземна стовбурова, дільниці ШП.

Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково дослідного інституту промислової медицини від 15 липня 2014 року підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: - 09.2010 - 11.2011 - підземний стовбуровий підземного гірничого цеху шахти "Гвардійська" совісного управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання ВAT та ПАТ "Кривбасзалізрудком".

ОСОБА_6 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який складений 09 вересня 2014 року, в пункті 17 встановлено, що причиною професійного захворювання явилась, саме перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, умови праці підземного стовбурового за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості (дослідження проводились на підприємстві для атестації робочих місць за умовами праці Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини в 2010 році). Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: : з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (SiO2) у пилу від 10% до 70% - 4.3 при гранично допустимій до 2,0.

За висновком МСЕК від 27 жовтня 2014 року їй була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 15%-, ХОЗЛ першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). ЛН першого-другого ст..

В зв'язку з професійним захворюванням змінився її образ і якість життя, що завдає їй моральних страждань, вона дуже переживає, морально страждає від того, що будучі ще в працездатному віці, втратила роботу, яка їй подобається та розуміє що це назавжди, тому що від пройденого лікування почуває себе не набагато краще. Виконувати будь-яку фізичну роботу, навіть по дому, вона не може через постійну слабкість. Їй дуже важко дивитися на працездатних людей її віку, які вранці ідуть на роботу, а ввечері повертаються здоровими та веселими. Вона стала фізично безпомічною людиною, що наводить на сумні міркування про її подальше життя перспективи на майбутнє, про те, що може стати тягарем для родини. Її морально пригнічує те, що через слабкість в руках вона повинна звертатись за сторонньою допомогою, навіть для підняття та перенесення невеликих вантажів. У зв'язку з таким профзахворюванням, як хронічне обструктивне захворювання легень першого ступеня, вона страждає від тривалих приступів кашлю, що дратує членів сім'ї, сусідів. У зв'язку з цим вона повинна постійно приймати знеболююче, і користуватися інгалятором бередуал ОСОБА_7 кашлю в місцях скупчення людей, у тому числі у громадському транспорті, звертає до себе з боку навколишніх нездорову увагу, що її морально пригнічує.

Вона втратила здатність радіти, змінився її характер, вона стала запальною та дратівливою. Образ життя, що рекомендується лікарями: заборона посиленої фізичної праці, необхідність постійного лікування, медикаментозного та іншого, вимагає кардинальної зміни способу життя, значних матеріальних витрат. Друзів у неї стає все менше, вони загубили інтерес до хворої людини. Раніше вона з ними могла відпочивати на природі, а зараз вона дозволити собі цього не можу через хворобу. Вона декілька разів на рік проходить амбулаторне та стаціонарне лікування, де незадовільні побутові умови та незручності, приймає багато ліків. Вона змушена вести досить замкнутий спосіб життя, що не властиво її характеру і що її дуже пригнічує.

Порушено її звичний устрій життя, вона змушений часто звертатись до

лікувальних установ.

З огляду на те що вона має значний відсоток стійкої втрати працездатності, це призводить до постійних душевних переживань та глибоких моральних страждань, що заподіяні їй з вини відповідача в справі. Усі вищевказані й інші незручності викликають у неї почуття своєї неповноцінності тому що вона, стає тягарем для родини, постійно вимагаючи сторонньої допомоги з боку рідних та оточуючих її людей.

Тому вона просить суд постановити рішення яким стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 75000 гривень 00 копійок.

Позивач ОСОБА_4, в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на зазначені у позовній заяві факти.

Представник відповідача ОСОБА_5, у судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що оскільки позивач є застрахованим субєктом, обовязок відшкодувати шкоду у звязку з професійним захворюванням покладається на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті ОСОБА_1 а не роботодавцем.

Крім того, укладаючи з відповідачем трудовий договір позивачеві було розяснено її права та обовязки, про умови праці, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, та можливі наслідки їх впливу на здоровя.

Також був пропущений тримісячний строк позовної давності та оскільки не були надані висновки медичних установ що саме відповідач в справі винен в спричиненні позивачу в справі моральної шкоди він просить суд в задоволені позовних вимог позивача в справі, щодо відшкодування на її користь моральної шкоди відмовити повністю.

Суд, вислухавши позивача та представника відповідача вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Суд вважає, що обставини, викладені в позовній заяві, про заподіяння моральної шкоди ОСОБА_4 внаслідок втрати нею працездатності при виконанні важкої праці на підприємстві відповідача в справі, та не створення належних умов відповідачем для виконання безпечної роботи для життя та здоровя працівників, знайшли підтвердження у наданих позивачем письмових доказах.

Так судом встановлено, що згідно, ОСОБА_6 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який складений 09 вересня 2014, в пункті 17 встановлено, що причиною професійного захворювання явилась, саме перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, умови праці підземного стовбурового за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості (дослідження проводились на підприємстві для атестації робочих місць за умовами праці Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини в 2010 році). Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3: : з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (SiO2) у пилу від 10% до 70% - 4.3 при гранично допустимій до 2,0.

А також за висновком МСЕК від 27 жовтня 2014 року ОСОБА_4 була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 15%-, ХОЗЛ першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). ЛН першого-другого ст..

Таким чином, та обставина, що позивач в справі захворів професійними захворюваннями, внаслідок того, що відповідачами не були створені належні і безпечні для здоровя працівників умови праці підтверджені письмовими доказами наданими суду позивачем в справі, а саме: копією виписок з акту огляду МСЕК; копією ОСОБА_6 розслідування професійного захворювання позивача складений 09 вересня 2014 року, копіями виписних епікризів та іншими матеріалами справи.

Заподіяну моральну шкоду позивач в справі оцінив в 75000 гривень 00 копійок.

ОСОБА_6 до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення особистих немайнових прав, право на життя, право на охорону здоров'я тощо.

У відповідності до ст. 4 Закону України "Про охорону праці", державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У відповідності зі ст.1167, 1168 ЦК України відшкодування шкоди, заподіяного працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється винною особою яка її завдала.

З огляду на особливості захисту здоров'я потерпілої, поряд з відшкодуванням матеріальної шкоди (яку йому встановлено відшкодовувати), компенсується і моральна шкода, тому що є в наявності факт, заподіяння цієї шкоди.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам, яким є позивач в справі, не залежить від відшкодування матеріальної шкоди, ст. 23 ч. 4 ЦК України, і є одним зі способів захисту особистих немайнових прав працівників.

Згідно, рішення Конституційного суду від 27 січня 2004 року, громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілій під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, завдають їй моральні і фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпіла втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж працівник, що не втрачає професійної працездатності.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно п.13 Постанови Пленуму ВС України № 4 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди", судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноваженого ним органом незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно ст. 153 КЗпП забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Оскільки ОСОБА_4 отримала професійне захворювання під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має бути відшкодована роботодавцем, який не створив безпечних умов праці.

Тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, але сума, яку вона вимагає до відшкодування є на думку суду завищеною, у повному обсязі не обґрунтованою та не доведеною. Тому суд вважає можливим задовольнити позов частково, стягнувши з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_4 - 15000 гривень 00 копійок, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

У відповідності зі ст.16, 23, 1167, 1168 Цивільного Кодексу України, ст. 4 Закону України "Про охорону праці", ст. 153, 237-1 КЗпП України, ст. 10,11,60, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В;

Позов задовольнити частково, та стягнути на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - 15 000 гривень 00 копійок, а іншій частині позовних вимог ОСОБА_4, відмовити.

Стягнути судовий збір з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в сумі, - 243 гривні 60 копійок, на користь державного бюджету України.

На рішення суду може бути усіма учасниками процесу та зацікавленими особами подана апеляційна скарга на протязі 10 днів, з дня виготовлення повного тексту цього рішення, в палату з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1.

Суддя: С. М. Водоп"янов