Провадження № 2/643/280/15
29.09.2015 року Московський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Славгородської В.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, до Харківської міської ради, третя особа - Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, про встановлення факту, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -
ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням наступних уточнень, просить: встановити, що заповіт, складений ОСОБА_3, посвідчений за № 4-386 від 09.08.2002 року, згідно якого ОСОБА_3 заповів своє майно ОСОБА_4, належить померлій ОСОБА_5, яка померла 22.01.2013 року, тобто в якості спадкоємця в ньому зазначена ОСОБА_5, яка померла 22.01.2013 року; встановити, що заповіт, складений ОСОБА_4, посвідчений за № 27 від 10.01.2013 року, згідно якого ОСОБА_4 заповіла своє майно ОСОБА_2, належить ОСОБА_5, тобто в якості спадкодавця в ньому виступає ОСОБА_5, яка померла 22.01.2013 року; визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, розташовану на території м. Харкова, пр. Тракторобудівників, буд. 79, з цільовим призначенням для ведення садівництва, передану у приватну власність ОСОБА_3, який помер 25.07.2005 року, на підставі рішення від 10.09.2001 року № 1566 виконкому Харківської міської ради народних депутатів, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла 22.01.2013 року.
В обґрунтування позову зазначив, що 28.12.2001 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, набув право власності на земельну ділянку, розташовану на території м. Харкова, по пр. Тракторобудівників, буд. 79 (далі - Земельна ділянка), що підтверджується державним актом серії Р1 № 700700. 09.09.2002 року ОСОБА_3 склав заповіт на випадок смерті, яким заповів належну йому Земельну ділянку ОСОБА_4, з якою ОСОБА_3 проживав разом, починаючи з 2000 року і по день смерті. 25.07.2005 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті ОСОБА_4 прийняла спадщину, оскільки проживала разом з ОСОБА_3 та доглядала земельну ділянку. В звязку з тим, що ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину, вона до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, заяву про відмову від спадщини не подавала. 22.01.2013 року ОСОБА_4 раптово померла. За життя ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого заповіла позивачу ОСОБА_2 всі права та обовязки, які належали їй на день складання заповіту, а також ті, що будуть належати їй після складання заповіту, та все майно. 20.07.2013 року позивач звернувся до приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини, проте 07.08.2013 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що ОСОБА_4 не встигла оформити належним чином документи, що посвідчують її право власності на Земельну ділянку. Крім того, в актовому записі про смерть прізвище ОСОБА_4 було зазначено як ОСОБА_5. Проте в заповіті, посвідченому державним нотаріусом Одинадцятої ХДНК ОСОБА_7, згідно якого ОСОБА_3 заповів Земельну ділянку ОСОБА_4, її прізвище зазначено саме як ОСОБА_4. В заповіті, посвідченому секретарем Кирилівської сільської ради ОСОБА_8, згідно якого ОСОБА_4 заповіла своє майно позивачу, її прізвище зазначено як ОСОБА_4. Вказане неспівпадіння в прізвищі утворились внаслідок того, що встановлення особи ОСОБА_4 після її смерті проводилось без паспорту, оскільки відповідно до форми № 1, ОСОБА_4 померла без паспорта. Враховуючи наведене, встановлення юридичного факту тотожності прізвища ОСОБА_4 та ОСОБА_5 необхідно позивачу для прийняття спадщини.
Представник позивача в судове засідання 29.09.2015 року не зявився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Представник Харківської міської ради в судове засідання 29.09.2015 року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за його відсутності, суду не надав.
Представник Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, в судове засідання 29.09.2015 року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у його відсутність, суду не надав. В письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи, представник Реєстраційної служби Харківського управління юстиції просив суд ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.
Позивач ОСОБА_2, допитаний за його клопотанням в якості свідка, в судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_4 з 2002 року, та остання була знайомою його матері. Показав, що ОСОБА_4 проживала разом з своїм співмешканцем ОСОБА_3 Крім того, зазначив, що після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_4 йому розповідала, що в неї є земельна ділянка. Після смерті своєї матері у 2011 році, він допомагав ОСОБА_4 по господарству, та остання заповіла йому вказану земельну ділянку.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що знав ОСОБА_4 приблизно з 2000 року. Він дізнався, що ОСОБА_4 необхідна людина, яка буде їй допомагати. Він приходив допомагати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по господарству. ОСОБА_4 проживала разом із ОСОБА_3 до смерті останнього. На момент смерті ОСОБА_3 з ним разом проживала ОСОБА_4 Він не знає, які у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були відносини, проте коли він приходив до них додому, він бачив їх разом. На його думку, вони перебували у цивільному шлюбі. Приблизно в 2005 році ОСОБА_3 помер, і після цього ОСОБА_4 розповідала йому, що ОСОБА_3 залишив заповіт та заповів їй садову ділянку. Також зазначив, що приходив до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 приблизно 2-3 рази на місяць, інколи частіше.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона з 2000 року приходила в гості до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_9 є її знайомим, вони разом з ним допомагали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по господарству. Вона приходила до них приблизно декілька разів на місяць. ОСОБА_3 помер приблизно в 2005 році. На момент своєї смерті ОСОБА_3 проживав разом із ОСОБА_4, остання годувала його, піклувалася про нього, займалася його похованням. ОСОБА_4 йому розповідала, що ОСОБА_3 збирався заповісти їй земельну ділянку. ОСОБА_4 померла в 2013 році.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона товаришувала з ОСОБА_4, допомагала їй по господарству. ОСОБА_4 вона знає приблизно з 2000 року, свідок ОСОБА_9 познайомив її з нею. Коли вона познайомилась ОСОБА_4, з останньою разом проживав ОСОБА_3 Коли вона приходила до них додому, бачила речі ОСОБА_3 ОСОБА_3 помер в 2005 році. На час його смерті він проживав разом з ОСОБА_4 ОСОБА_4 розповідала, що ОСОБА_3 склав заповіт на її користь на земельну ділянку. Вона любила обробляти землю, вони так і познайомились. Вона сприймала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як чоловіка та дружину.
Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів.
Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Вказане рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.12.2013 року набрало законної сили, в зв'язку з чим на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені цим рішенням, не доказуються при розгляді інших справ.
Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 700700, виданого 28.12.2001 року Виконавчим комітетом Харківської міської ради Харківської області, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4184 від 28.12.2001 року, оригінал якого було надано суду, ОСОБА_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі рішення виконкому Харківської міської Ради народних депутатів від 10.09.2001 року № 1566 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0603 гектарів. Земельна ділянка розташована на території м. Харкова, по пр. Тракторобудівників, 79. Землю передано для ведення садівництва. Акт також містить план зовнішніх меж земельної ділянки № 99 кварталу № 7 садівничого товариства 50 років Жовтня.
09.08.2002 року ОСОБА_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 4-386, відповідно до якого він на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_4 належну йому земельну ділянку, розташовану на території м. Харкова, проспект Тракторобудівників, № 79.
Як вбачається з даних, отриманих від Одинадцятої ХДНК, вих. № 5797/0116 від 01.10.2014 року, вих. № 909/0116 від 13.02.2015 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 38475152, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38475126, зазначений заповіт не було змінено та скасовано, інший заповіт ОСОБА_3 не складався. Після померлого 25.07.2005 року ОСОБА_3 заяв про прийняття або про відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.
З копії заяви ОСОБА_13, посвідченої 04.05.2012 року нотаріусом нотаріального округу м. Ювілейний Московської області ОСОБА_14, зареєстрованої в реєстрі за № 1П-282, вбачається, що ОСОБА_13 відомо про відкриття спадщини за заповітом, посвідченим 11 ХДНК 09.08.2002 року, зареєстрованим в реєстрі за № 4-386, після померлого 25.07.2005 року її чоловіка ОСОБА_3 У вказаній заяві ОСОБА_13 повідомляє, що нею пропущено строк для прийняття спадщини, в суд з приводу поновлення строків для прийняття спадщини звертатися не буде. Фактично в управління спадковим майном не вступала, не заперечує проти отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4
10.01.2013 року ОСОБА_4, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, складено заповіт, посвідчений секретарем Кирилівської сільської ради ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 27, відповідно до якого ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіла всі свої права та обовязки, які їй належать на момент складання цього заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть належати їй у майбутньому, та все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право ОСОБА_2
Як вбачається з форми № 1, виданої Московським РВ ДМС України у Харківській області на імя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, остання проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, померла без паспорту.
Згідно листа Одинадцятої ХДНК № 6191/01-16 від 15.10.2014 року, а також доданої до нього Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи/свідоцтва про право на спадщину) № 38618653 від 14.10.2014 року, за параметрами запиту Савелова Любов Іванівна, інформація відсутня. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи/свідоцтва про право на спадщину) № 38618674 від 14.10.2014 року, за параметрами запиту Савьолова Любов Іванівна, спадкова справа заведена приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_12 Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38618704 від 14.10.2014 року за параметрами запиту Савьолова Любов Іванівна, інформація відсутня. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38618734 від 14.10.2014 року, за параметрами запиту Савелова Любов Іванівна наявні дані щодо заповіту, посвідчений Кирилівською сільською радою Красноградського району Харківської області за № 7 від 10.01.2013 року.
Відповідно до довідки № 85 від 07.04.2015 року, виданої ОЖК Брест, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, виписана у зв'язку із смертю 14.03.2013 року.
Згідно Постанови приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_12, вих. № 305/01-16 від 07.08.2013 року, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, до складу якої входить вказана вище Земельна ділянка, після смерті ОСОБА_5, яка померла 22.01.2013 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, а також у зв'язку із тим, що в заповіті зазначено прізвище Савелова, а в свідоцтві про смерть - Савьолова.
З даних, отриманих від Садівничого товариства 50 років Жовтня, вбачається, що спірна Земельна ділянка перебувала в користуванні наступних членів товариства: спочатку ОСОБА_3, з 30.07.2000 року по 25.11.2001 року, потім, з 25.11.2001 року по 30.03.2002 року ОСОБА_15, потім, з 30.03.2002 року ОСОБА_16, яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.
Відповідно до інформації, отриманої з Московського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, по архіву Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції значиться актовий запис про шлюб за 1993 рік на ОСОБА_17 та ОСОБА_16.
За таких обставин, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що вказані вище ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є однією і тією ж особою.
Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає в тому числі справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Усудовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як вбачається з роз'яснень, викладених в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд може встановлювати факти належності особі заповіту.
Згідно правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду України від 12.06.2013 року у справі № 6-32цс13, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що встановлення факту того, що спадкоємцем за заповітом від 09.08.2002 року, складеним ОСОБА_3, було призначено ОСОБА_5, яка померла 22.01.2013 року, а також що остання була заповідачем за заповітом від 10.01.2013 року, спадкоємцем за яким є позивач, відповідатиме вимогам закону щодо застосування судом ефективних засобів захисту порушених або невизнаних прав.
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо впродовж строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не подав заяву про відмову від спадщини.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
З показань свідків вбачається, що ОСОБА_4 проживала разом із ОСОБА_3 на момент смерті останнього, та, таким чином, прийняла спадщину, яка складається із Земельної ділянки, яку їй заповідав ОСОБА_3
З досліджених доказів судом також встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5, звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю у ОСОБА_4 правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а також неспівпадінням в прізвищах заповідача та померлої особи.
За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та визнає за ОСОБА_2 право власності на Земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4
Керуючись ст. 10, 11, 60, 169, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.
Встановити, що спадкоємцем за заповітом, складеним ОСОБА_3, посвідченим 09.08.2002 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 4-386, було призначено ОСОБА_5, яка померла 22.01.2013 року.
Встановити, що заповідачем за заповітом, посвідченим 10.01.2013 року секретарем Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 27, була ОСОБА_5, яка померла 22.01.2013 року.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку для ведення садівництва № 99 кварталу № 7 садівничого товариства 50 років Жовтня, площею 0,0603 гектарів, що розташована за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 79, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 22.01.2013 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Крівцов Д.А.