16.10.2015 Справа № 363/3759/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Скарлат О.І.

при секретарі Хом»як А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем ОСОБА_2 вони перебувають у шлюбі з 17 квітня 2010 року. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. Шлюбні відносини з відповідачем припинилися більше 1,5 року, сторони фактично разом не проживають, не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства.

Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити, після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проти розірвання шлюбу не заперечував, вважає, що шлюб носить формальний характер.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України.

Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення.

Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України.

Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 квітня 2010 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 39.

Від сімейного проживання позивач і відповідач мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою.

Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 17 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 39.

Після розірвання шлюбу залишити дружині шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.І.Скарлат