Справа №473/2863/14-ц 23.04.2015 23.04.2015 23.04.2015
Провадження №22-ц/784/950/15
Категорія: 39 Головуючий у першій інстанції - Висоцька Г.А.
Доповідач апеляційного суду - Шаманська Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шаманської Н.О.,

суддів - Данилової О.О.,Лівінського І.В.,

при секретарі судового засідання - Орельській Н.М.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

представника відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 лютого 2015 року, ухваленого за позовом

ОСОБА_6

до

Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області,

ОСОБА_4

про визнання права власності на частку в квартирі в порядку спадкування та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 р. ОСОБА_6 звернувся з позовом до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на частку в квартирі в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_6, після його смерті відкрилась спадщина, у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1. Співвласником другої частини вказаної квартири була його бабуся - ОСОБА_7, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Після смерті бабусі позивачу стало відомо, що 31 березня 2008 р. Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області на ім'я ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину спірної квартири в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_6

Посилаючись на те, що він також є спадкоємцем першої черги після смерті батька та рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2014 р. йому було надано додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, проте нотаріус йому відмовив у оформленні спадкових прав через те, що один із спадкоємців, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6, а саме - ОСОБА_7 померла, та нотаріус не має змоги внести зміни до свідоцтва про право на спадшину, позивач просив визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 31 березня 2008 р. Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_7 на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка залишилась після смерті ОСОБА_6 та визнати за ним право власності на ? частину зазначеної квартири.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 липня 2014 р. за клопотанням представника позивача в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_4

Рішенням цього ж суду від 25 лютого 2015 р. позовну заяву задоволено частково. Позовні вимоги ОСОБА_6 до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори залишенні без задоволення. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадшину за законом від 31 березня 2008 р. після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане на ім'я ОСОБА_7 державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області в частині визнання за ОСОБА_7 права на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_6 право власності на ? частину вищезазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 березня 2015 р. виправлено описку у вступній частині рішення стосовно дати ухвалення рішення «25 лютого 2015 р.».

Додатковим рішенням цього ж суду від 12 березня 2015 р. розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі представник відповідачки, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове , яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на підставі наступного.

Так, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі свідоцтва на право власності на житло виданого органом приватизації Вознесенської міської ради Миколаївської області від 3 листопада 1995 року (а.с. 69).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частини вищезазначеної квартири. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_6 - були його мати ОСОБА_7 та син - ОСОБА_6, позивач у справі.

У встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_7, яка 31 березня 2008 р. отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1 після смерті сина ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла.

Позивач ОСОБА_6 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька звернувся лише у травні 2014 р. за рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2014 р., яким позивачу було надано додатковий строк тривалістю у 2 місяця для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька.

Таким чином, надавши позивачу додатковий строк для прийняття спадщини, суд виходив з поважності причин його пропуску, тим самим визнавши за позивачем право на прийняття спадщини після смерті батька.

В той же час, при зверненні до нотаріальної контори з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на 1/4 частину спірної квартири, позивач отримав відмову через те, що спадкоємець, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, а саме ОСОБА_7 померла, тому нотаріус не має змоги внести зміни до свідоцтва про право на спадщину, а тому рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання спадкування ( а.с. 8 ).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»).

Враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 та у встановлений судом додатковий строк для прийняття спадщини звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, суд першої інстанції на підставі наданих йому доказів та положень ст. ст. 1261, 1267, 1269, 1272 ЦК України, вірно визнав за позивачем право власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6

Висновок суду про обґрунтованість вимог позивача про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину також відповідає фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видано не мала право на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, тощо ( п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»).

Враховуючи той факт, що свідоцтво про право на спадщину, видане на ім'я ОСОБА_7 на ? частину квартири АДРЕСА_1, порушує права позивача на спадщину, яка відкрилась після смерті батька, суд першої інстанції вірно визнав частково недійсним зазначене свідоцтво в ? частині, яка належить позивачу в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Посилання апелянта на пропуск позивачем строку позовної давності щодо вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки ці вимоги є похідними від вимог про визнання права власності в порядку спадкування, які фактично були поновлені судом при винесенні рішення про надання додаткового строку про прийняття спадщини, а тому строк позовної давності слід рахувати з дня набрання законної сили рішення суду про надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, який позивачем не пропущений.

Доводи апелянта про те, що законом не передбачено часткового визнання свідоцтва недійсним, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки закону не відповідає лише окрема його частина й обставини справи свідчать про те, що це свідоцтво було би видано і без включення недійсної частини, а тому визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом не суперечить вимогам закону.

Щодо висновків суду першої інстанції щодо посвідчення ОСОБА_7 заповіту, то зазначені обставини не мають правового значення, оскільки не стосуються предмету спору.

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення в апеляційному порядку й досліджене в засіданні судової колегії рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 23 березня 2015 р. про скасування рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_6 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З аналізу вищезазначених норм, вбачається, що апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції на час його винесення.

З матеріалів справи вбачається, що на час ухвалення оскаржуваного рішення, рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2014 р., яке фактично стало підставою для ухвалення оскаржуваного рішення, було таким, що набрало законної сили. Скасування вподальшому судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення, яке оскаржується, може бути підставою для перегляду цього рішення за правилами глави 4 розділу 5 ЦПК України, а не підставою для скасування цього рішення в апеляційному порядку.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 лютого 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: