Справа № 621/1888/15-ц
Провадження № 2-н/621/213/15
УХВАЛА

03.08.2015 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області Бережна Н.М.,

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги,

встановив:

31.07.2015 року ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги.

Розглянувши надані матеріали, прихожу до наступного висновку:

З наданого розрахунку нарахування оплати за житлово-комунальні послуги вбачається, що заборгованість ОСОБА_1, ОСОБА_2 утворилася за період з березня 2012 року по квітень 2015 року та станом на 30.04.2015 року становить 2337 грн. 37 коп.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що відповідає вимогам ст. 261 ЦК України.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що період заборгованості починається з березня 2012 року, ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції пропустило строк позовної давності для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити, в т.ч., якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції не обґрунтовано суму заборгованості, тобто заяву подано понад строк позовної давності, у звязку з чим вбачається спір про право, дійшов висновку про те, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу року ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції слід відмовити.

Керуючись ст. 100 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги.

Розяснити заявнику його право на звернення з вимогами до суду у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: