Дата документу 15.09.2015
Справа № 334/4388/15-ц
Провадження № 2/334/2181/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Нікітенко Н.П., при секретарі Лапіні О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозиту в сумі 16000,00 доларів США - основного боргу, 753,52 доларів США- процентів за депозитом, 80,22 доларів США 3% річних, а всього 16833,74 доларів США, що є еквівалентом суми 354937,52 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 02.06.2015р. в якому зазначив, що 30.10.2014р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ним був укладений договір-заява №313731/33605/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 5 місяців в іноземній валюті.

На виконання вказаного договору він вніс на вкладений рахунок суму 16000,00 доларів США на строк з 30.10.2014р. по 30.03.2015р.

Пунктом 2 договору передбачено, що за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 12,60 % річних.

24.02.2015р. він звернувся до банку із заявою про повернення 30.03.2015р. банківського вкладу у сумі 16000,00 доларів США, розміщений згідно договору від 30.10.2014р. Проте, відповідач лише частково виконав свої зобовязання, а саме, 08.04.2015р. сплатив 170,00 доларів США процентів, що підтверджується квитанцією №6 від 08.04.2015р. Суму вкладу і залишку процентів за користування вкладом відповідач до теперішнього часу йому не повернув. На суму боргу позивачем також нараховані 3 % річних у розмірі 80,22 доларів США.

Позовні вимоги ґрунтуються на приписах ст.ст. 2, 47, 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 525, 526, 625, 629, 633, 1058, 1060 ЦК України.

В судових засіданнях позивач та його представник підтримали доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідач заперечень на позов не надав; в судове засідання свого уповноваженого представника не направив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.10.2014р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_1 був укладений договір-заява №313731/33605/5-14 про банківський строковий вклад «Класік» на 5 місяців в іноземній валюті.

Згідно з п.1 договору, вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №2630.5.047139.010 у сумі 16000,00 доларів США на строк з 30.10.2014р. по 30.03.2015р.

Згідно меморіального ордеру №10725879 від 30.10.2014р., позивачем здійснено перерахування грошових коштів у розмірі 16000,00 доларів США на депозитний рахунок в банківській установі, згідно договору №313731/33605/5-14 від 30.10.2014р.

Пунктом 2 договору передбачено, що за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 12,60 % річних

Після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, вклад повертається вкладникові.

Ще до моменту закінчення строку вкладу, 24.02.2015р. позивач завчасно звернувся до банку із заявою про повернення 30.03.2015р. банківського вкладу у сумі 16000,00 доларів США, розміщений згідно договору від 30.10.2014р.

08.04.2015р. відповідачем було виплачено позивачеві суму 170,00 доларів США процентів за користування депозитними коштами, що підтверджується квитанцією №6 від 08.04.2015р.

Суму вкладу і залишку процентів за користування вкладом відповідач до теперішнього часу позивачу не повернув.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач звертався зі скаргами до відповідача та інших органів з питання неправомірного неповернення відповідачем грошового вкладу із нарахованими процентами.

Листом від 13.05.2015р. Національний банк України повідомив позивача про те, що розгляд спорів за цивільно-правовими договорами здійснюється відповідно до ст.16 ЦК України в судовому порядку.

Відповідач відповіді на скаргу позивача не надав.

Відповідно до ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», до банківських послуг належать залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб.

В статті 2 цього Закону зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно ст.55 названого Закону, відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку.

У відповідності зі ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Аналіз фактичних обставин справи свідчить про те, що банк порушив взяті на себе зобовязання та не повернув суму вкладу із нарахованими процентами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За станом на час розгляду справи в суді сума неповернутого вкладу за договором №313731/33605/5-14 від 30.10.2014р. становить 16000,00 доларів США.

За період 7 місяців (з листопада 2014р. по травень 2015р.) позивачем нараховані проценти за користування вкладом у розмірі 923,52 доларів США. З урахуванням часткової сплати процентів відповідачем у розмірі 170,00 доларів США, залишок невиплачених процентів за вказаний період часу становить 753,52 доларів США, з урахуванням податків.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період з 01.04.2015р. по 31.05.2015р. позивачем в порядку ст.625 ЦК України на суму вкладу нараховані 3% річних у розмірі 80,22 доларів США. Перевіривши розрахунок, суд знаходить його обґрунтованим.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 15,16, 88, 212, 213, 215, 224 ЦПК України, ст..ст.525,526,629,1058,1060 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: 69069, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) суму 16000,00 доларів США основного боргу за депозитом, 753,52 доларів США процентів за депозитом, 80,22 доларів США 3% річних, а всього 16833,74 доларів США, що є еквівалентом суми 354937,52 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 02.06.2015р.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ) в дохід Державного бюджету України суму 3549,38 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Нікітенко Н. П.