ЄУН№ 337/2721/15-ц
Провадження № 2/337/1234/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючої судді - Сидорової М.В.

при секретарі - Стафорової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Восьма Запорізька державна нотаріальна контора, Житлово-будівельний кооператив «Автомобіліст-2», про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_4, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилась спадщина на усе належне йому майно, в тому числі квартиру АДРЕСА_1. Заповіт чоловік не складав. Вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка, проживала із спадкодавцем за однією адресою. Також спадкоємцями першої черги є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є синами померлого ОСОБА_4, та які відмовились від прийняття спадщини, в результаті чого вона є єдиним спадкоємцем. Вона у встановлений законом строку звернулась до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. На певне майно їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, проте нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно.

Вказує, що квартира АДРЕСА_1 була надана чоловіку як члену кооперативу «Автомобіліст - 2» на підставі ордеру №31 від 28.04.1970 р., виданого Запорізьким міськвиконкомом на підставі рішення від 22.10.1969р. №476. Пай за квартиру сплачений чоловіком у травні 1985 році, таким чином він став власником квартири.

На підставі викладеного просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті її чоловіка - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка ОСОБА_1 до початку судового засідання надала заяву з проханням слухати справу без її участі, на задоволенні своїх позовних вимог наполягає в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 до початку судового засідання надали суду заяви, просять слухати справу за їх відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Представник третьої особи - Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори.

Представник третьої особи - Житлово-будівельного кооперативу «Автомобіліст-2» до суду не прибув, про час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наданих доказів.

Суд, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до довідки №02/11 від 27.04.2015р., виданої ЖБК «Автомобіліст- 2», ОСОБА_4 був членом кооперативу ЖБК «Автомобіліст-2», в квартиру АДРЕСА_1 вселився на підставі ордеру №31 від 28.04.1970 року, виданого на підставі рішення Запорізького міськвиконкому № 476 від 22.10.1969р., вартість вищевказаної квартири в розмірі 5109,16 крб. була виплачена ОСОБА_4 в травні 1985 році повністю. Право власності на квартиру не оформлялось.

Згідно вимог діючого законодавства, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації і виникає з моменту такої реєстрації. У той же час, відповідно до ч. 4 Постанови Верховної Ради України від 26 березня 1991 р. «Про порядок введення в дію Закону України «Про власність» та ст. 7 Закону України «Про власність в СРСР», ст. 15 Закону України «Про власність», при повному внесенні на 1 липня 1990 р. пайового внеску на надане жиле приміщення в будинку ЖБК право власності набуває особа, яка є членом кооперативу.

Згідно із статтею 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

З урахуванням того, що пай за квартиру членом ЖБК ОСОБА_4 був виплачений повністю у травні 1985 році, він набув право власності на квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до частини 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, в тому числі квартиру АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 за життя заповіту не складав, а тому спадкування здійснюється за законом.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його дружина - ОСОБА_1, та сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується відповідними свідоцтвами про укладання шлюбу та про народження, які містяться в матеріалах справи.

Згідно положень ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шістьох місяців, встановлених ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На час відкриття спадщини позивачка була зареєстрована та мешкала разом зі спадкодавцем та їх сином ОСОБА_3.

Згідно матеріалів спадкової справи, наданої Восьмою Запорізькою нотаріальною конторою, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.11.2005р. державним нотаріусом Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2-1768, спадкоємцем на всю частку майна після смерті ОСОБА_4, який помер 12.11.2004р., є його дружина - ОСОБА_1 Спадкове майно, на яке в указаній частці видане свідоцтво, складається з : автомобіля НОМЕР_1, внесків з відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходяться на зберіганні в філії Орджонікідзівського відділення Ощадбанку м.Запоріжжя у ТВБВ №7717/0168 та у ТВБВ №7717/0169, двох тисяч простих іменних акцій ВАТ «Будівельно-монтажне управління Запоріжстальбуд-1».

Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що 16 травня 2015р. постановою державного нотаріуса Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори Котькорло В.А. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказане спадкове майно.

Таким чином, вирішити питання про оформлення спадщини на вказане спадкове майно в нотаріальному порядку неможливо у зв'язку із тим, що за життя ОСОБА_4 не отримав правовстановлюючий документ на спірну квартиру.

Зі змісту ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1, будучі спадкоємцем першої черги, реалізувала своє право на прийняття спадщини за законом після свого померлого чоловіка ОСОБА_4, шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк та не здійснювала відмову від прийняття спадщини, але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, іншим шляхом оформити право власності неможливо.

При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 384, 393, 1223, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.В. Сидорова