У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11 червня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 10 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дубенської міської ради Рівненської області про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Дубенської міської ради Рівненської області про визнання права власності на земельні ділянки площею 0,10 га та 0,01 га у порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 10 липня 2015 року, в позові відмовлено.

11 серпня 2015 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на судові рішення у справі із клопотанням про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення у справі, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в позові ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що спадкодавець за життя не оформив права власності на земельну ділянку площею 0,01 га тане отримав відповідного державного акта, тому зазначена земельна ділянка не входить до спадкового майна. Крім того, як встановлено судами, на іншу земельну ділянку площею 0,10 га ОСОБА_2 вже оформила право власності, проте не отримала виготовленого на її ім'я державного акта серії ЯМ № 033862 від 5 грудня 2012 року на цю земельну ділянку.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про те, що правовстановлюючим документом на земельні ділянки площею 0,10 га та 0,01 га є власне рішення Дубенської міської ради від 9 листопада 2000 року про передачу ОСОБА_3 у приватну власність земельних ділянок не заслуговують на увагу, оскільки правовстановлюючим документом є не рішення органу місцевого самоврядування, а державний акт на землю.

Не можна погодитись із доводами касаційної скарги про те, що єдиним способом захисту порушеного права після відмови нотаріуса видати свідоцтво про право власності на земельні ділянки є звернення до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки.

Апеляційним судом було правильно роз'яснено, що у разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст. ст. 325, 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11 червня 2015 року та ухвали апеляційного суду Рівненської області від 10 липня 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Дубенської міської ради Рівненської області про визнання права власності в порядку спадкування.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк