печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8501/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

31 серпня 2015 року Печерський районний суд м. Києва в складі : головуючого - судді Цокол Л.І. за участі секретаря Іваненко С.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вимогами до відповідача ОСОБА_2 і просить стягнути з відповідача на її користь 222 882,72грн. в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків, 10 000грн. - компенсації завданої моральної шкоди, судові витрати в розмірі 2 328,83грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з вини відповідача сталась ДТП, внаслідок якої було завдано матеріальної та моральної шкоди позивачу. В добровільному порядку відшкодовувати шкоду відповідач відмовився.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про проведення судового розгляду у їх відсутність, вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 про час і місце судового розгляду був повідомлений судом у строки та спосіб встановлений ст. ст. 76,77 ЦПК України. Заяв, письмових заперечень від відповідача не надходило.

За згодою представника позивача судом проведено заочний розгляд справи.

Під час судового розгляду встановлено наступне.

20.11.2014 року у місті Києві по вул. Мечникова, 7, мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі за текстом - ДТП).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення оформленого ВДАІ Печерського району м. Києва, ОСОБА_2 (далі за текстом - Відповідач) керуючи автомобілем «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_3, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно королювати рух автомобіля та безпечно керувати ним внаслідок чого не справився з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду - торговий павільйон та в подальшому скоїв наїзд на два припарковані автомобілі "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_1 та "Nissan", реєстраційний номер НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, та порушення п. 12.1. ПДР.

Вищевказані обставини підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1№703304; схемою місця ДТП; письмовими поясненнями Відповідача, ОСОБА_5; фотозображень з місця ДТП та роздруківки сторінки з інтернет ресурсу.

В свої письмових поясненнях наданих інспектору ВДАІ Печерського району м. Києва, Відповідач зазначив, що вважає себе винним у вчиненому ДТП та пошкодженні припаркованих автомобілів.

Автомобіль "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_1, належить ОСОБА_1 (далі за текстом - Позивач) на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4.

В наслідок вчинення ДТП Відповідачем, автомобіль Позивачки отримав значні механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ВДАІ Печерського району м. Києва та фотозображеннями з місця ДТП.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні ДТП 20 листопада 2014 року за участі вказаних автомобілів та водіїв, проте у зв'язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності провадження у адміністративній справі було закрито.

З метою визначення розміру завданої шкоди Позивачка звернулася до суб'єкта оціночної діяльності (сертифікат №16696/14 від 18.07.2014 року) TOB "Експертплюс".

За результатами проведеного дослідження TOB "Експертплюс" було оформлено Звіт №2014-11-20 про визначення вартості матеріального збитку. Відповідно до вказаного звіту оцінки, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Volkswagen Passat", реєстраційний номер НОМЕР_1, становить - 203 493, 61 грн., розмір втрати товарної вартості становить - 19 389, 11 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Як визначено ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до матеріалів ДТП, шкоду Позивачці було завдано автомобілем, під керуванням Відповідача, який перебував у власності останнього.

Враховуючи ту обставину, що при настанні ДТП автомобіль, що належить Позивачці був припаркований та перебував в нерухомому стані, то в такому разі відшкодування завданої шкоди повинно вирішуватися на підставі положень ст. 1187 ЦК України.

Згідно роз'яснень ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ, що викладені в "Узагальненнях судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування, шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках": "Так, транспортний засіб, що не рухається, не може розглядатися як предмет, що створює підвищену небезпеку, при наїзді на нього іншого транспортного засобу".

Згідно роз'яснень ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ, що викладені в "Узагальненнях судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування, шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках": "Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володільця небезпечного об'єкта буде зобов'язано відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов'язок відшкодувати заподіяну шкоду як винні, так і не невинні володільці об'єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки".

З огляду на вище викладене, Відповідач зобов'язаний відшкодувати завдані Позивачці збитки не залежно від наявності його вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року №6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до Звіт №2014-11-20 про визначення вартості матеріального збитку, Відповідач завдав Позивачці матеріальних збитків на загальну суму - 222 882, 72 грн., з яких: 203 493, 61 грн. (вартість відновлювального ремонту), 19 389, 11 грн. (втрата товарної вартості).

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, (далі за текстом - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту.

Питання відшкодування розміру втрати товарної вартості було предметом розгляду Верховним Судом України, який у постанові від 04 червня 2014 року № 6- 49цс14 зазначив, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП.

Крім того, своїми діями Відповідач завдав Позивачці моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як зазначено у позовній заяві у зв'язку з пошкодженням належного позивачці автомобіля їй було завдано моральної шкоди, яка полягає в душевному хвилюванні та переживаннях. Пошкодження автомобіля викликало у Позивачки негативні емоції оскільки автомобіль після отриманих пошкоджень був непридатним для використання. Позивачка була вимушена змінити свій звичайний спосіб життя та використовувати для пересування громадський транспорт, витрачаючи на пересування набагато більше часу. Позивачка часто із сім'єю подорожували на автомобілі країнами Європи, у зв'язку із пошкодженням автомобіля така можливість зникла. Крім того, Відповідач після ДТП повністю ігнорував звернення Позивачки, щодо компенсації збитків. У зв'язку із значною вартістю ремонту автомобіля Позивачка не мала можливості протягом тривалого часу відновити свій автомобіль. Відсутність автомобіля викликала додаткові хвилювання та труднощі, у зв'язку із тим, що Позивачка була вимушена відправляти дітей до навчальних закладів на громадському транспорті, не мала можливості безпосередньо контролювати своїх дітей протягом дороги до навчальних закладів.

Оцінивши обґрунтування позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, слід визнати те, що позивач дійсно зазнала душевного хвилювання у зв'язку з завданням шкоди її майна при наведених вище обставинах, тому визначаючи розмірі компенсації суд виходить із засад розумності та справедливості та вважає, що компенсація в 3 000 грн. буде відповідати цим вимогам та сприяти відновленню емоційного стану позивача.

Оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню, з відповідача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1192, ч.І ст. 1187, ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1172, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215,224-226 ЦПК України, суд -

На підставі викладеного та керуючись ст. 1192, ч.І ст. 1187, ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1172, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215,224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 222 882,72грн. в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків, 3 000грн. - компенсації завданої моральної шкоди, судові витрати в розмірі 2 328,83грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Цокол Л.І.