У Х В А Л А

22.06.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої судді Лемак О.В.

при секретарі Ревачко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді подання старшого державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника,-

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення у квартиру АДРЕСА_1.

Подання мотивовано тим, що на виконанні в Ужгородському МВ ДВС знаходиться виконавче провадження ЄДРВП №39673036 з примусового виконання виконавчого листа №308/5506/13 від 07.08.2013 року виданого Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі ? частки, щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 26.06.2012 року.

16.09.2013 року в порядку ст.ст.17,19, 25 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження згідно якого боржнику надано строк для виконання негайно.

02.10.2014 року при виході за адресою, яка вказана у виконавчому документі: м. Ужгород, вул. Дівоча,27/35 для примусового виконання рішення суду, здійснити входження у дану квартиру не вдалося, оскільки вхідні двері були зачинені, а боржника не було вдома.

13.04.2015 року при повному виході за адресою, яка вказана у виконавчому документі: м. Ужгород, вул. Дівоча,27/35 для примусового виконання рішення суду, здійснити входження у дану квартиру не вдалося, оскільки вхідні двері були зачинені, а боржника не було вдома, хоча боржник про час та місце проведення виконавчих дій був попереджений завчасно листом №19-11 від 06.04.2015 року, чим своїми діями перешкоджав проведення виконавчих дій.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав..

Відповідно до п.10 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника-фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Частиною першою статті 376 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Проте, до вказаного подання державний виконавець не додав жодних документів на підтвердження факту проживання боржника за вказаною в поданні адресою, або належність боржникові на праві власності вказаного житла, а отже, не подано належного обґрунтування необхідності проведення виконавчих дій із проникненням до житлового приміщення.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення подання про примусове проникнення до житла.

Керуючись ст. 376 ЦПК України, ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання старшого державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : Лемак О.В.