РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015 р. Московський суд м. Харкова в складі- головуючого судді Оксененко В.А., з участю секретаря Дмитрієвої Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справи за позовом

ОСОБА_1 до ПАТ «Автрамат», голови правління про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов*язання надати відповідь та відшкодування моральної шкоди,

установив:

ОСОБА_1 19.12.2014 р. звернулась до Московського райсуду м. Харкова з позовом до ПАТ «Автрамат», голови правління цього підприємства про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов*язання надати відповідь і відшкодування моральної шкоди, вказавши в обґрунтування, що 06.11.2014 р. вона звернулась до голови правління ПАТ «Автрамат» з інформаційним запитом, але відповіді не отримала. Тому і просить визнати протиправними дії та бездіяльність відповідачів, зобов*язати їх надати відповідь та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50 000 гр.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення де вказав, що підприємством не було вчинено жодної протиправної дії у відношенні позивачки; відповіді на всі інформаційні запити ними надані 21.11.2014 р.

В судове засідання відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час, місце розгляду справи не з*явився і суд розглянув справу відповідно до ст.169 ЦПК України, за їх відсутності, на підставі наданих доказів.

Суд, вислухавши позивачку, вивчивши надані письмові докази, приходить до наступного.

Відповідно ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» «…особа може звернутись до розпорядника інформації з запитом надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.»

ОСОБА_1, звернувшись до суду з позовними вимогами щодо покладення на відповідачів обов*язку надання їй відповіді на свій інформаційний запит від 06.11.2014 р. вказала, що відповіді від підприємства не отримувала.

Разом з тим, 21.11.2014 р. підприємством ПАТ «Автрамат» на інформаційний запит ОСОБА_1 від 06.11.2014 р. надані письмові відповіді, що зафіксовано витягом з книги вихідної кореспонденції, яка була належним чином прошита та пронумерована (аркш.15-23).

У суду немає підстав для сумніву в достовірності цих документів, оскільки, належних та допустимих доказів, що спростовують доводи відповідачів, в ході судового розгляду позивачкою не надано.

Суд, відповідно до ст.11 цього Кодексу «розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

2. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.»

При цьому, на осіб, які беруть участь у справі, відповідно до приписів частини 3 ст.27 ЦПК України покладений обов*язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов*язки.

Отже, заявник (сторона по справі) зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах судового розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Дана цивільна справа розглядалась відкрито; по справі призначено та проведено декілька судових засідань (у тому числі: 13.01, 29.01, 09.02, 26.02,11.03.2015 р.) під час яких позивачка, беручи особисту участь, мала можливість скористатись своїми процесуальними правами, у тому числі, надавати усні або письмові пояснення, надавати докази, брати участь у дослідженні доказів, користуватись правовою допомогою,тощо.

Матеріали цивільної справи свідчать про те, що протягом перебування справи в провадженні суду ОСОБА_1 за власним бажанням, у зручній для себе час, знайомилась з матеріалами справи (аркш. 11 оборот); а про дату, час проведення всіх судових засідань повідомлялась заздалегідь та завчасно, у встановленому чиним законодавством порядку.

Підсумовуюче наведене, з оглядом на приписи статті 156 ЦПК України щодо розумності строків розгляду цивільних справ, суд прийшов до висновку, що позивачка скористувалась наданими їй процесуальними правами у вибраний нею самою спосіб, тому, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Одночасно, суд приймає до уваги, що порядок допиту сторони по справі в якості свідка визначений ст.180 ЦПК України. Відмова позивача від приведення до присяги унеможливило суду допитати її як свідка.

Позивачка просила відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 50 000 гр., завдану діями відповідачів. Але, доказів на підтвердження спричинення їй такої шкоди, обґрунтування розміру завданої шкоди, та в чому конкретно ця шкода знайшла своє вираження,- остання суду не надала. З урахуванням вимог ст.60 ЦПК України, якою обов'язок доказування покладено на сторони по справі, того, що судове рішення не може грунтуватись на припущеннях, правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 суд не знаходить.

Судові витрати суд розподіляє у відповідності зі ст.88 ЦПК України та відносить їх на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.212-215, 169, 88 ЦПК України, 15-16 ЦК України, Законом України «Про доступ

до публічної інформації», суд, -

ВИРІШИВ

У задоволенні позову ОСОБА_1- відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 10 днів.

Суддя: В.А. ОКСЕНЕНКО.