Номер провадження: 22-ц/785/1405/15
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н.А.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі - Павлючук Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа: Одеська міська рада про усунення перешкод у користуванні власністю і стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4.і ОСОБА_6звернулись із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди, і, остаточно уточнивши вимоги, просили усунути перешкоди у користуванні 183/1000 частинами домоволодіння шляхом зобов'язання відповідачки за власний рахунок знести самочинну прибудову під літерою "а4" площею 9,5м2 й демонтувати каналізаційну трубу, прокладену у частині домоволодіння під підлогою квартири, яка належить позивачам, а також стягнути з відповідачки моральну шкоду у загальній сумі 4 000 гривень.

Позов обгрунтовано тим, що позивачам належить 183/1000 частин домоволодіння, які складаються з приміщення окремої квартири АДРЕСА_2 а відповідачка є власником 123/1000 частин зазначеного домоволодіння, які складаються з приміщення окремої квартири НОМЕР_1.

Посилаючись на те, що відповідачка самочинно, з порушенням будівельних та санітарних норм прибудувала до стін житлового будинка прибудову і самочинно проклала каналізаційну трубу під підлогою їхньої квартири, що призвело до значного погіршення інсоляції у квартирі й постійних неприємних запахів каналізації, завдало моральних страждань, позивачі просили позов задовольнити.

Відповідачка позов не визнала і подала письмові заперечення на позов.

Представник третьої особи Одеської міської ради (далі-ОМР) не приймав участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2013 року позов задоволено частково: суд зобов'язав відповідачку усунути позивачам перешкоди у пористуванні частиною домоволодіння шляхом зобов'язання знсти прибудову під літерою "а4" й демонтувати каналізаційну трубу у квартирах НОМЕР_2 і стягнув з відповідачки на користь позивачів моральну шкоду, кожному по 1 000 гривень. З відповідачки на користь ОСОБА_3суд стягнув судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідачка просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи і на недоведеність вимог позивачів.

У засіданні колегії суддів: відповідачка і її представник скаргу підтримали; позивачка ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах, а також в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 і представник ОСОБА_3 скаргу не визнали. Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа представник ОМР у засідання колегії суддів не з'явились.

Рішення суду першої інстанції у частині зобов'язання демонтувати каналізаційну трубу підлягає зміні на підставі ст. 309 ч.1 п.3 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.3 ЦПК України, підставою для зміни рішення суду є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Позивачі, остаточно уточнивши вимоги, просили усунути їм перешкоди у користуванні належною їм частиною домоволодіння по АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання відповідачку за власний рахунок знести самочинно збудовану прибудову до житлового будинка під літерою "а4" до стін першого поверху й демонтувати каналізаційну трубу, прокладену у квартирі відповідачки та під підлогою квартири позивачів, а також відшкодувати моральну шкоду у сумі 4 000 гривень (а.с. 3, 4, 201, 202 т.1).

Суд, задовольняючи позов частково, зокрема, зобов'язуючи відповідачку усунути перешкоди шляхом демонтажа каналізаційної труби, зазначив у резолютивній частині рішення про те, що відповідачка повинна "демонтувати каналізаційну трубу, прокладену самочинно в частині домоволодіння по АДРЕСА_1 (квартира НОМЕР_1), що належить на праві власності ОСОБА_2 і складає 123/1000 частин цього домоволодіння та під підлогою частини цього домоволодіння (квартири НОМЕР_2), що належить на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4.і ОСОБА_6"(а.с. 241 т.1).

Встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 (власник ОСОБА_2.) здійснена самочинна реконструкція, внаслідок якої, у тому числі, прокладена каналізаційна труба під підлогою квартири НОМЕР_2 (власники ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6).

За висновком судової будівельно-технічної експертизи № 2164 від 05.12.2014 року, для усунення виявлених порушень будівельних норм необхідно виконати монтаж каналізаційної труби або демонтувати трубу із подальшим її перенесенням за межі квартири НОМЕР_2 (а.с.156 т.2).

Позивачі заявили вимоги про усунення перешкод шляхом демонтажа каналізаційної труби, при цьому, просили зобов'язати відповідачку демонтувати трубу як у їхній квартирі, так і у квартирі відповідачки.

Між тим, як за висновком судової будівельно-технічної експертизи № 24-04/2012 від 06.11.2012 року, так і за висновком судової будівельно-технічної експертизи № 2164 від 05.12.2014 року демонтажу підлягає каналізаційна труба, яка проходе під підлогою приміщення 7-6 квартири НОМЕР_2 із подальшим перенесенням каналізаційної труби за межі квартири НОМЕР_2 (а.с.164-176 т.1,149-157 т.2).

Висновок суду про демонтаж каналізаційної труби у частині домоволодіння -квартирі НОМЕР_1, власником якої є відповідачка ОСОБА_2не грунтується на доказах, наявних у матеріалах справи.

За таких обставин, рішення суду у частині зобов'язання демонтувати каналізаційну трубу підлягає зміні з викладенням у цій частині резолютивної частини рішення у новій редакції.

Рішення суду першої інстанції у частині зобов'язання знести самочинну прибудову і відшкодувати моральну шкоду підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Суд, задовольняючи позов у частині знесення самочинної прибудови і відшкодування моральної шкоди виходив з того, що позов є обгрунтованим та доведеним.

Висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону - ст.ст. 376, 391, 1167 ЦК України.

Судом першої інстанції встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 складаєтся з 2-х багатоквартирних будінків під літерами "А" та "Б", квартири у яких у свій час були приватизовані наймачами і членами їх сімей, у тому числі сім'єю ОСОБА_4 на підставі Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (а.с.5,7-9 т.1).

ОСОБА_2стала власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.1999 року, при цьому, зазначена квартира складалась з 1 кімнати жилою площею 37,1 м2, загальною площею 50,3 м2. У вересні 2000 року, замість договору купівлі-продажу, на ім'я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на 123/1000 частин домоволодіння, що складаються з квартири НОМЕР_1 (а.с. 6, 53 т.1).

У 2006 році ОСОБА_2, без належного дозволу і без належно затвердженої проектної документації, самочинно, на земельній ділянці, яка є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси, здійснила будівництво прибудови під літерою "а4" до квартири НОМЕР_1, внаслідок чого площа квартири збільшилась до 59,2 м2. У самочинній прибудові відповідачка обладнала кухню площею 9,5 м2 і вбудовану шафу площею 0,5 м2, а приміщення колишньої кухні переобладнала під санвузол площею 4,5м2. (а.с.224-234 т.1).

Земельна ділянка, на якій самочинно збудовано прибудову під літерою "а4" до квартири АДРЕСА_1, у встановленому законом порядку, ОСОБА_2.у користування або у власність не передавалась (а.с.213 т.1).

Позивачі, на підставі свідоцтва про право власності від 21.09.2000 року, є власниками 183/1000 частин домоволодіння, до складу яких входить і квартира НОМЕР_2, розташована на 1 поверсі будинка (а.с.5, 7-9 т.1).

Самочинна побудова ОСОБА_2прибудови під літерою "а4" до квартири НОМЕР_1 й обладнання вентиляційних каналів у стіні прибудови на рівні вікон квартири позивачів призвело до того, що належне позивачам на праві власності жиле приміщення квартири НОМЕР_2 не відповідає вимогам санітарних норм та правил для житлових приміщень й призвело до порушення прав позивачів на безпечне користування належним їм на праві власності жилим приміщенням.

Так, підвищення вологості у приміщеннях квартири позивачів призвело до появи плісняви на стінах та підлозі, слідів сирісті у вигляді темно-сірих плям, відшарування штукатури і фарби. При цьому, причиною сирісті та відшарування штукатурки й фарби на фасадній стіні квартири НОМЕР_2 і в приміщеннях квартири є відсутність нормативної інсоляції, нормативного природнього освітлення й недостатня циркуляція повітря через самочинне зведення прибудови під літерою "а4".

Будівництво прибудови під літерою "а4" здійснено з порушенням будівельних та санітарних норм, а саме: ДБН А.2.2-3-2004, В.2.2-15 2005.

Димові труби від газоприладів з квартири НОМЕР_1 виведені також із порушенням будівельних норм - ДБН.В.2.5-20-2001 "Газопостачання".

Внаслідок проведеного експертного дослідження технічного стану квартири НОМЕР_2, яка розташована на 1 поверсі будинка встановлено, що у приміщенні 7-7 і на фасадній стіні виявлені сліди сирісті у вигляді темно-сірих плям з відшаруванням штукатурки та фарби. Причиною таких уражень стін квартири, зокрема, є відсутність нормативних інсоляції й освітлення, порушення циркуляції повітря. При цьому, при обстеженні квартири НОМЕР_2 не виявлено уражень, що виникли у результаті залива.

Допущені відповідачкою порушення при облаштуванні вентиляційних каналів мають наслідком викиди шкідливих речових, що утвороюються при роботі газових приладів у квартирі НОМЕР_1, безпосередньо під вікна та вхідні двері квартири НОМЕР_2.

Зазначені обставини підтверджуються висновками судових будівельно-технічних експертиз від 06.11.2012 року та від 05.12.2014 року (а.с.164-181 т.1, а.с.149-161 т.2).

Відповідно до протоколу про проведення досліджень освітленості робочого місця від 16.12.2014 року Одеського областного Лабораторного Центру держсанепідемслужби України, за результатами інструментального вимірювання природнього освітлення встановлено, що у квартирі АДРЕСА_2, у кімнаті площею 12 м2 /за технічним паспортом кімната площею 15 м2/ рівень природнього освітлення відповідає нормативному рівню тількі в 1 точці біля вікна, а в інших точках кімнати рівні природнього освітлення не відповідають вимогам ДБН В.2.5-28-2006 (а.с.177,178).

Оскільки самочинне будівництво відповідачкою прибудови під літерою "а4" до кватири НОМЕР_1 призвело до того, що жиле приміщення позивачів перестало відповідати санітраним нормам та правилам для житлових приміщень, призвело до порушення прав позивачів на безпечне користування належним їм на праві власності жилим приміщенням, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про усунення перешкод у користуванні шляхом знесення самочинно збудованої прибудови й відшкодування завданої моральної шкоди.

Визначений судом розмір морального відшкодування відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Доводи відповідачки в апеляційній скарзі на те, що: розгляд справи здійснено за її відсутності і без належного сповіщення; реконструкція квартири НОМЕР_1 не є самочинною і відповідає санітарним та будівельним нормам; позивачі не довели факту прокладення каналізаційних труб; правила ст. 376 ЦК України, у даному випадку, не підлягають застосуванню; суд не залучив до участі у справі власників прибудови, що знаходиться на другому поверсі - не заслуговують на увагу.

З матеріалів справи вбачається, що справа занходилась у провадженні суду з квітня 2009 року, у суді першої інстанції проведено дві судові будівельно-технічні експертизи.

Про існування спору відповідачці було достовірно відомо з листопада 2009 року, інтереси відповідачки у суді представляла ОСОБА_7, яка неодноразово приймала участь у судових засіданнях (а.с.43,54,111,113,115,118,120,121,160,192 т.1).

Разом з тим, відповідачка ОСОБА_2 і її представник ОСОБА_7 з 23.01.2013 року перестали з'являтись у судові засідання, від одержання поштової кореспонденції суду відповідачка ОСОБА_2відмовилась (а.с.182,188-192,198,203,204,206,208 т.1).

Наведене свідчить про те, що відповідачка ОСОБА_2недобросовісно здійснювала свої процесуальними правами, зокрема стосовно явки у судове засідання.

Факт самочинної реконструкції квартири НОМЕР_1 встановлено на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2012 року, яке набрало чинності (а.с.224-234 т.1).

Невідповідність самочинної реконструкції квартири НОМЕР_1 санітарним і будівельним нормам доведена належними та допустимими доказами, зокрема висновками судових будівельно-технічних експертиз.

Експертним дослідженням також встановлено, що каналізаційна труба виведена з квартири НОМЕР_1 і проходить під підлогою квартири НОМЕР_2.

Оскільки самочинною реконструкцією квартири НОМЕР_1 порушені права мешканців квартири НОМЕР_2, останні, відповідно до ст. 376 ЦК України, мають право на звернення до суду із позовом про знесення самочинно збудового об'єкта нерухомості.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.04.2013 року, яке набрало чинності, Мальцевим відмовлено у позові про визнання права власності на самочинно реконструйоване на 2 поверсі будинка жиле приміщення квартири НОМЕР_3 з прибудовою під літерою "а" (а.с.39-51 т.2).

Надані відповідачкою у суді апеляційної інстанції висновки спеціалістів від 04.12. 2014 року про вплив збудованої прибудови під літерою "а4" на умови інсоляції і природнього освітлення квартири НОМЕР_2 та від 12.01.2015 року про проведення будівельно-технічного дослідження, в силу ст. 58, 59 ЦК України, не є належними та допустимими доказами (а.с.1-116 т.3).

Так, висновок від 04.12.2014 року надано без проведення вимірювання природнього освітлення і інсоляції безпосередньо у приміщенні квартири НОМЕР_2. У висновку відсутні відомості про оцінку відповідності, первинну і контрольну перевірку використаних при обстеженні об'єкта вимірювальних приладів органом з оцінки відповідності, що не відповідає вимогам ст. ст. 7 ч.2, 8 ч.1 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність".

З доданих до висновку копій кваліфікаційних сертифікатів вбачається, що експерт ОСОБА_8 і архітектор ОСОБА_9 не проходили атестацію з інструментальних вимірювань природнього освітлення та інсоляції житлових приміщень.

Із висновка від 12.01.2015 року видно, що експерт ОСОБА_10обгрунтувала свій висновок із посиланням на висновки експерта ОСОБА_11 та архітектора ОСОБА_9 від 04.12.2014 року.

Експерт ОСОБА_10також не обстежувала приміщення квартири НОМЕР_2, що виключає правильність наданого нею висновка про вплив прибудови під літерою "а4" на технічний стан квартири НОМЕР_2.

У зв'язку з тим, що експерт ОСОБА_12не досліджував приміщення квартири НОМЕР_1, висновок експерта № 7500 від 01.12.2010 року теж не може бути прийнятий судом до уваги (а.с.102-108 т.1).

Зважаючи на зазначені обставини, висновки експерта та спеціалістів від 01.12.2010 року від 04.12.2014 року і від 12.01.2015 року не є належними та допустимими доказами у справі.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п. п. 1, 3, 308, 309 ч.1 п.3, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2013 року у частині зобов'язання ОСОБА_2 демонтувати каналізаційну трубу - змінити, виклавши у цій частині резолютивну частину рішення у новій редакції:

Зобов'язати ОСОБА_2 демонтувати каналізаційну трубу під підлогою квартири АДРЕСА_2 із подальшим її перенесенням за межі квартири АДРЕСА_2.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2013 року у частині зобов'язання знести самочинну прибудову і відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков