Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

22 січня 2015 року Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Гудиної Н. І.

при секретарі Мельниченко Г. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі

заяву

ПАТ «Платинум Банк», від 01.08.2014 про винесення додаткового рішення суду по цивільній справі № 523/12140/13-ц ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ «Платинум Банк», треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 звернулися до суду про визнання договору про надання кредитної лінії № 23.840.07.29 М. не дійсним.

Встановив:

У провадженні суду перебувала цивільна справа № 523/12140/13-ц, заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 16 липня 2014 року позов по данній справі було задоволено частково.

Відповідач звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення, посилаючись на те, що у рішенні суд не вказав про вирішення питання, щодо заявлених Банком позовних вимог.

ПАТ «Платинум Банк» зверталось із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. У тексті рішення суд про це зазначає, однак у резолютивній частині рішення суд не вказав про вирішення питання щодо заявлених Банком позовних вимог.

Так, у заяві Банку зазначено, що відповідно до ст. 215 ЦПК України в резолютивній частині рішення суду має бути зазначено строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження. В резолютивній частині оскаржуваного рішення вказано, що заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою Відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Згідно припису ст. 220 ЦПК України зазначено, що суд може ухвалити рішення, за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: зокрема, стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Данною статтею зазначено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Отже, ПАТ «Платинум Банк» просить прийняти заяву про ухвалення додаткового рішення до розгляду, та ухвалити додаткове рішення з приводу позовних вимог.

Представник ПАТ ««Платинум Банку» у відкрите судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис у судовій повістці.

Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, належним чином сповіщена, причин неявки суду не повідомила.

Вивчивши матеріали справи та заяви відповідача про додаткове рішення суд вважає, що заява відповідача задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно приписам Постанови № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», Пленуму Верховного суду України: «ухвалення додаткового рішення чи роз'яснення рішення при заочному розгляді здійснюються за загальними правилами, передбаченими статтями 219 - 221 ЦПК».

Згідно, ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

3. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. їх присутність не є обов'язковою.

4. На додаткове рішення може бути подано скаргу.

5. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Вивчивши матеріали справи та заяви відповідача про додаткове рішення суд вважає, що заява відповідача задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, у рішенні суду від 16 липня 2014 року було зазначено, що відповідно наданим представником позивача ОСОБА_1 заперечень на зустрічну позовну заяву. В яких зазначено, що ОСОБА_5 ОСОБА_6 не згодні із зустрічною позовною заявою в повному обсязі, тому що, 03 червня 2014 року Верховна Рада України постановила Закон України № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У п. 1 даного закону зазначено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави, згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Відповідно із приписами п. 2 Закону роз'яснюється, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Отже, підстави на які посилається представник ПАТ «Платинум Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки не можуть бути реалізовані.

Вивчивши матеріали справи та заяви відповідача про додаткове рішення суд вважає, що заява відповідача задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до п. 5 ст. 220 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про винесення додаткового рішення залишити заяву без задоволення. Отже, суд прийшов до висновку про відсутність жодної з підстав, передбачених ст. 220 ЦПК України, для задоволення заяви про винесення додаткового рішення.

Частиною 4 ст. 220 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд додаткове рішення без задоволення, рішення може бути подано скаргу.

Керуючись ст. ст. 219-221 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву Публічного Акціонерного Товариства «Платинум Банк» про винесення додаткового рішення суду по цивільній справі № 523/12140/13-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 Вікторіввни до ПАТ «Платинум Банк» про визнання недійсним договору про надання кредитної лінії № 23.840.07.29 М. від 26.06.2007 - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення .

Суддя -