Номер провадження: 22-ц/785/3384/15
Головуючий у першій інстанції Фабіжевський С. А.
Доповідач Журавльов О.Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 листопада 2014 року,

встановила:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 21.10.2012 року відповідачка придбала в її магазині товар - шкаф-купе, диван "Мустанг", операторське крісло - всього на суму 7495 грн. в кредит на три місяці. Проте за три місяця сплачено було лише 1500 грн., кредит було погашено за 17 місяців замість трьох, залишок у сумі 895 грн. відповідачка сплатити відмовляється. Тому просила стягнути з відповідача 4653,80 грн., що складається з 895 грн. суми основного боргу, три відсотків річних за користування чужими коштами - 44,77 грн., 104,37 грн. індекс інфляції, 3609,66 грн. - 0,2 відсотка штрафних санкцій, 243,80 грн. судового збору.

Відповідачка позов не визнала, пояснила, що вже повністю розрахувалась з позивачкою, що підтверджується накладною та власним розрахунком позивача.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Справа розглянута апеляційним судом на підставі ч. 2 ст. 197 та ч. 2 ст.305 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпаними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам закону ухвалено у справі рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів про те, що договір купівлі продажу побутових товарів від 21.10.2012 року укладався між сторонами тільки на три місяці.

Проте, погодитись з такими висновками районного суду колегія суддів не може, оскільки суд внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права дійшов цього висновку без всебічного, повного й обґрунтованого з'ясування дійсних обставин справи, а надані докази по справі оцінені судом першої інстанції односторонньо.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Також, сторони визначаючи для себе зобов'язання, скористалися принципом свободи договору (ст. 627 ЦК).

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доводи суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів про те, що договір купівлі продажу побутових товарів від 21.10.2012 року укладався між сторонами тільки на три місяці, суперечить матеріалам справи.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 21 жовтня 2012 року сторони уклали між собою договір № 18 купівлі-продажу побутових товарів у відстрочку на три місяця на загальну суму 7495 грн. згідно цього, відповідачка отримала від позивачки побутові меблі та зобов'язалась частками сплатити за товар.

Пунктами 3.1, 4 даного договору передбачено, що при продажу товару в кредит оплата необхідної суми проводиться рівними частками протягом трьох місяців не пізніше 10-го числа щомісячно за минулий місяць.

За порушення строків оплати товару на строк більше місяця покупець сплачує продавцю штраф в розмірі 0,2 відсотка від вартості придбаного товару за кожний день прострочки.

Проте свої зобов'язання за договором відповідач не виконала.

На час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач сплатила позивачеві суму основного боргу, що не заперечується сторонами.

За таких обставин, з урахуванням сплаченої відповідачем суми на користь позивача підлягає стягненню з відповідача за період з грудня 2012 року по липень 2014 року: три відсотків річних за користування чужими коштами в сумі 44,77 грн., індекс інфляції в розмірі 104,37 грн., 0,2 відсотка штрафних санкцій в сумі 3609,66 грн., що підтверджується відповідним розрахунком.

Іншого розрахунку який би спростовував наданий позивачем розрахунок відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача також підлягає стягненню з відповідача понесені ним та документально підтверджені судові витрати за сплату судового збору в розмірі 365,60 грн. (243,80 +121,80)

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, ураховуючи, що судом допущені порушення норм матеріального та процесуального права, рішення районного суду на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3 відсотків річних за користування чужими коштами в сумі 44,77 грн., індекс інфляції в розмірі 104,37 грн., 0,2 відсотка штрафних санкцій в сумі 3609,66 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 365,60 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нию законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

О.С.Комлева