Справа № 442/437/15 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/2606/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді: Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 5 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 243 грн.60 коп. судових витрат.

Рішення суду оскаржила позивач. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 6075,00 грн.

Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права. В апеляційній скарзі покликається на те, що суд невірно виходив з того, що витрати, пов`язані з навчанням неповнолітньої дочки у Дрогобицькій філії ТзОВ «Медичне училище «Медик», не є додатковими витратами. Дочка на відмінно закінчила перший семестр навчання. Навчання проводиться на платній основі, укладеним договором визначена оплата за навчання, окрім заробітної плати та незначної суми стягуваних з відповідача аліментів вона, позивач, інших доходів не має, відповідач добровільно участі у наданні матеріальної допомоги, пов`язаної з розвитком здібностей дитини, не надає. Нею за перший рік сплачено більшу частину вартості навчання у розмірі 9720,00 грн. та повинна сплатити ще 2430,00 грн., половину з цієї суми коштів в розмірі 6075,00 грн. вважає має сплатити відповідач.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача - апелянта - ОСОБА_5, який підтримав скаргу, представника відповідача ОСОБА_6, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дрогобицького міськрайонного суду у 2000 році було розірвано. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 2000 року вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 у розмірі ? усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( в грудні 17 років) з 1 вересня 2014 року, навчається в Дрогобицькій філії ТзОВ «Медичне училище «Медик», що підтверджується Договором про навчання у вказаному навчальному закладі від 1 серпня 2014 року. (а.с. 4). Навчання на платній основі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив про те, що навчання дочки ОСОБА_4 у Дрогобицькій філії ТзОВ «Медичне училище «Медик» не є особливими обставинами, зазначеними у ст. 185 СК України, а тому враховуючи в т.ч. і матеріальне становище відповідача, який ніде не працює, прийшов до висновку про те, що позов є безпідставний, та зазначив, що відповідач платить аліменти на утримання дочки до досягнення повноліття, тому вправі звернутися з відповідним позовом до відповідача після досягнення дочкою - ОСОБА_4 повноліття, у зв`язку з навчанням.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, враховуючи наступне.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989р., батько (-ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України).

Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Згідно ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Як видно з квитанцій від 01.08.2014р., 29.10.2014р., 17.12.2014р. позивачкою було оплачено частину навчання за перший навчальний рік у розмірі 9720,00 грн., а до 10 травня 2015 року ( згідно п. 3.5. Договору) вона повинна сплатити решту суми - 2430,00грн. Разом 12150 грн.

Як видно з матеріалів справи, дитина сторін є неповнолітньою, у грудні 2015 р. такій виповнюється 17 років.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, не врахував, що навчання неповнолітньої дитини пов`язане саме з розвитком її здібностей в галузі медичної науки, та помилково прийшов до висновку, що оплата навчання неповнолітньої дитини не є додатковими витратами, викликаними особливими обставинами.

За таких обставин, рішення як таке, що не відповідає дійсним обставинам справи, слід скасувати з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Так як відповідач не працює, не перебуває і на обліку в державних органах як безробітня особа, такий, як сам стверджує, є за освітою керівником самодіяльного хореографічного колективу та лише періодично, на замовлення, виконує певні роботи за незначний заробіток, є особою, яка за станом здоров`я комісована під час проходження строкової служби в армії , тому ці обставини, на думку колегії суддів, слід врахувати як такі, що мають істотне значення для визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину. Інші обставини, які б були підтверджені належними доказами та свідчили про неможливість участі відповідача у додаткових витратах на дитину, матеріали справи не містять, відтак колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини з врахуванням понесених витрат позивачки в розмірі 9720 грн. та визначити такі разово в розмірі 3000грн.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307 , п.3 ч.1 ст.308, ст.ст. 314, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 5 лютого 2015 року скасувати.

Ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 3000 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути в дохід держави з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 121, 80 грн. з кожного судові витрати - судовий збір.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскарженим в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.