12 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Саліхова В.В.
при секретарі: Архіповій А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 квітня 2014 року у справі за позовом Заступника прокурора Оболонського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3, за участі третіх осіб: Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, Першої Київської державної нотаріальної контори, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію прав та передачу відумерлої спадщини територіальній громаді, -
У лютому 2014 року заступник прокурора Оболонського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію прав та передачу відумерлої спадщини територіальній громаді.
Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 квітня 2014 року позов задоволено.
Визнано недійсним заповіт ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчений 23.09.2009 секретарем виконавчого комітету Васильківської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 10а та внесений у Спадковий реєстр № 49020746.
Визнано недійсним свідоцтво на право на спадщину, посвідчене 28.06.2010 Першою КДНК, зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за № 7-576 та внесено у Спадковий реєстр № 49573474.
Справа 756/2211/14-ц
Головуючий у суді першої інстанції: Камбулов Д.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, прийняте 08.07.2010, про що 08.07.2010 внесено запис до Державного реєстру права власності на нерухоме майно.
Визнано відумерлою спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.
Квартиру АДРЕСА_1 передано територіальній громаді м. Києва.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить суд скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 квітня 2014 року та відмовити заступнику прокурора Оболонського району м. Києва в задоволенні позову повністю.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 не був стороною у справі, проте оскаржуване рішення безпосередньо стосується його прав та обов'язків. Розгляд зазначеної цивільної справи стосувався квартири АДРЕСА_1, яку він придбав 13.06.2014 за договором купівлі-продажу. При укладенні договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 не знав і не міг знати про наявність будь-якої судової справи відносно спірної квартири, в тому числі і про наявність заочного рішення від 15.04.2014.
При цьому, ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржуване рішення стосується квартири, яка на даний час момент належить йому на праві власності.
Разом з тим, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення було неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, взято до уваги неналежні докази, порушено норми матеріального права.
Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Із заповіту, складеного ОСОБА_4, вбачається, що ОСОБА_4 заповідала усі права та обов'язки, що їй належать ОСОБА_3.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.
Із спадкової справи № 334/2010 вбачається, що на підставі зазначеного заповіту 05.07.2010 державним нотаріусом Першої КДНК Василевською О.П. посвідчено свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05.07.2010.
Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.07.2010 вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4 є ОСОБА_3, а спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з квартири АДРЕСА_1, що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло.
Із інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 17138824 від 31.01.2014 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3.
Як вбачається із висновку експерта відділу криміналістичних досліджень секторі технічного дослідження документів та почерку Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в м. Києві № 21/тдд від 28.03.2011, підписи у двох екземплярах заповіту від 23.09.2009 та в графі № 9, 19-20 строчці на сторінці 41 в журналі реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету за 2009 рік виконано не ОСОБА_4, а іншою особою.
Зазначені обставини, дають підстави вважати, що заповіт, посвідчений 23.09.2009 секретарем виконавчого комітету Васильківської сільської ради Долинського району Кіровоградської області Шуляр Галиною Іванівною, не складався ОСОБА_4 Крім того, відсутній акт волевиявлення ОСОБА_4 про розпорядження на випадок смерті. Зазначені дії від її імені було вчинено іншою особою.
Згідно ст. 1257 ЦК України За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
Згідно ст. ст. 1270, 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Згідно ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо визнання заповіту від 23.09.2009 недійсним, оскільки висновком Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в м. Києві № 21/тдд від 28.03.2011 встановлено, що підпис зазначеного заповіту виконано не ОСОБА_4, а іншою особою, відсутній акт волевиявлення саме ОСОБА_4 про розпорядження на випадок смерті, тому спірний заповіт суперечить вимогам цивільного законодавства, а саме, ч. 1 ст. 203, ст. ст. 215, 1257 ЦК України, а тому є всі підстави для визнання його недійсним.
Разом з тим, вірно задоволено позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва на право на спадщину, посвідчене 28.06.2010 Першою КДНК, оскільки згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, однак в даному випадку особисте розпорядження ОСОБА_4 на випадок своєї смерті відсутнє, вона не призначала своїм спадкоємцем ОСОБА_3, а відтак право ОСОБА_3 на спадкування відсутнє, тому свідоцтво на право на спадщину підлягає визнанню недійсним.
Що стосується позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, прийняте 08.07.2010, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про їх задоволення, оскільки при прийнятті рішення щодо державної реєстрації права власності в якості документа, що підтверджує виникнення права власності на квартиру, прийнято свідоцтво про право на спадщину, яке згідно вимог ст. 1301 ЦК України визнано недійсним, тому зазначені обставини є підставою для скасування рішення щодо державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_3 на спірну квартиру.
Крім того, судом першої інстанції вірно задоволено позовні вимоги про визнання відумерлою спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та про передачу спірної квартири територіальній громаді м. Києва, оскільки свідоцтво про право на спадщину, видане ОСОБА_3, в даному випадку, визнається недійсним, інші спадкоємці після померлої ОСОБА_4 в впродовж шестимісячного строку із заявами про прийняття спадщини не зверталися, отже, такі відсутні, а тому зазначені позовні вимоги відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають задоволенню.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 не знав і не міг знати про наявність будь-якої судової справи відносно спірної квартири, в тому числі і про наявність заочного рішення від 15.04.2014, з наступних підстав.
Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 12.08.2015 вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.06.2014 власником квартири АДРЕСА_1 став ОСОБА_1.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду справи, на момент укладення договору купівлі-продажу квартири від 13.06.2014 існувало рішення суду від 15.04.2014, яким визнано недійсними заповіт від 23.09.2009 та свідоцтво про право ОСОБА_3 на спадщину у вигляді спірної квартири, також, скасовано рішення щодо державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_3 на спірну квартиру, визнано відумерлою спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 та передано спірну квартиру територіальній громаді м. Києва.
З огляду на зазначене, ОСОБА_1 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.06.2014, який був укладений після ухвалення та набрання законної сили рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 квітня 2014 року.
Таким чином, на момент ухвалення рішення ОСОБА_1 не був власником спірної квартири, а відтак, були відсутні правові підстави для залучення його до участі у справі, а оскаржуваним рішенням суду не порушено його прав та законних інтересів.
Враховуючи викладене та обставини справи, апеляційна скарга є безпідставною, тому не підлягає задоволенню.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до обставин справи та доказів, які містяться в матеріалах справи, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 квітня 2014 року у справі за позовом Заступника прокурора Оболонського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3, за участі третіх осіб: Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, Першої Київської державної нотаріальної контори, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію прав та передачу відумерлої спадщини територіальній громаді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: