Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

судді Придачук О.А.

при секретарі Бомбушкар В.П.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Ужгородське міськрайонне управління юстиції Закарпатської області в особі Реєстраційної служби, перша Ужгородська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок у зв»язку із втратою правовстановлюючих документів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи - Ужгородське міськрайонне управління юстиції Закарпатської області в особі Реєстраційної служби, перша Ужгородська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок у зв»язку із втратою правовстановлюючих документів.

В позовній заяві посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого на підставі рішення виконкому Ужгородської міської ради депутатів трудящихся від 31.07.1668 року № 332, житловий будинок, що знаходиться в м. Ужгород по вул. Богатирській, 49 належав її бабусі ОСОБА_3 на праві особистої власності, яка померла 02.12.1991 року. Після її смерті майно перейшло до її чоловіка ОСОБА_4, який також помер 02.03.2007 року, і який на випадок своєї смерті залишив заповіт від 07.04.2006 року № 2-272, посвідчений державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори, відповідно до якого належний йому на праві приватної власності будинок, що знаходиться в м. Ужгород, вул. Богатирська, 49 заповів позивачу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Однак при зверненні до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори їй було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом за померлим 02.03.2007 року ОСОБА_4 не має можливості, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчували б право власності на спадкове майно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві..

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала та не заперечила проти його задоволення.

Треті особи Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, Ужгородське міськрайонне управління юстиції Закарпатської області в особі Реєстраційної служби в судове засідання не з»явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення від 16.09.2015 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії 1-ФМ № 041096 від 02.03.2007р., наявного в матеріалах справи, 02.03.2007 року помер ОСОБА_4.

Відповідно до заповіту від 07.04.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, та зареєстрованого в реєстрі за № 2-272, ОСОБА_4 належний йому на праві приватної власності житловий будинок, що знаходиться в м. Ужгороді по вул. Богатирській, 49 заповів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно свідоцтва про шлюб сер. 1-ФМ № 035270 03 листопада 2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було укладено шлюб про , що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 746. Після реєстрації щлюбу позивачка ОСОБА_5 отримала прізвище- Гівчак.

Відповідно до ст. ст. 1216 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

При зверненні позивачки до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, Першою Ужгородською держнотконторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за померлим 02.03.2007 року ОСОБА_4, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчували б право власності на спадкове майно.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 "Про судову практику в справах про спадкування" від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності.

Як встановлено в судовому засіданні згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 12.09.1968 р., будинок № 49 по вул. Богатирській в м. Ужгороді належало ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-КГ № 473887, виданого 03.12.1991 р., ОСОБА_3 померла 02.12.1991р.

За свідченням позивачки, а також відповідачки, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі. Зазначене, зокрема, підтверджується свідоцтвом про народження відповідачки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії І-НО № 392023, яке видане Константиновським будинком щастя Донецької області 02.12.1971 року, згідно якого батьками ОСОБА_8 зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ФМ № 322854, виданого 05.08.1977 року, 05.08.1977 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 уклали шлюбу, після укладення якого ОСОБА_8 присвоєно прізвище ОСОБА_9.

Також, відповідно до довідки КП «ЖРЕР № 4» на момент смерті ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та разом з нею за вказаною адресою були зареєстровані ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловік, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 донька, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 онука.

Згідно довідки КП "ЖРЕР № 4" ОСОБА_4 на момент смерті також був зареєстрований за адресою: м. Ужгород, вул Богатирська, 49, та разом з ним за вказаною адресою були зареєстровані - ОСОБА_2, 1955р.н. - донька та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - онука.

Як вбачається з інвентарної справи Ужгородського міжміського бюро технічної інвентаризації, зареєстрованої по реєстровій книзі № 819, домоволодільцями будинковолодіння за адресою: м. Ужгород, вул. Богатирська, 49 зазначені ОСОБА_3, 6/10 та ОСОБА_4, 4/10.

У відповідності до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК країни встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦКУкраїни) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до ЦК України (в редакції 1963 року), який був чинним на момент смерті ОСОБА_3, визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, враховуючи те, що встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3, та на момент своєї смерті, ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, він вважається таким, що прийняв спадщину.

Як вбачається з відповіді Першої Ужгородської державної нотаріальної контори від 13.08.2015 року № 702/01-16, на запит щодо надання інформації щодо спадкоємців померлої 02.12.1991 року ОСОБА_3 та померлого 02.03.2007 року ОСОБА_4, згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 41216203 від 13.08.2015 року щодо ОСОБА_3 та № 41215561 від 13.08.2015 року щодо ОСОБА_4 за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня.

Згідно виготовленого 06.05.2015 р., на замовлення ОСОБА_1 технічного паспорта за адресою: м. Ужгород, вул. Богатирська, 49 розташований житловий будинок загальною площею 122,5 кв.м., житловою площею 57,4 м. кв.

Таким чином, враховуючи, що житловий будинок розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Богатирська, 49 належав на праві власності померлому ОСОБА_4, а позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, належним чином прийняла спадщину після його смерті, інші спадкоємці за законом і заповітом, які претендують на дану спадщину відсутні, первинна реєстрація об'єкту нерухомого майна проводилася, але був втрачений правовстановлюючий документ на будинок, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216-1218, 1233, 1258, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 14-15, 60, 209, 212, 215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 право власності в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 122,5 м. кв. та житловою 57,4 м. кв., що знаходиться в м. Ужгород, вул. Богатирська, 49, Закарпатської області в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_4, який помер 02 березня 2007 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.А. Придачук