АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:22-ц/790/4774/15 Головуючий 1 інст. - Якуша Н.В.
Справа № 640/1332/15-ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2015 року по справі за позовом Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства (ПАТ) «Банк Золоті Ворота» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4, діючих в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_6 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Золоті Ворота» треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Українське - американське спільне підприємство з іноземними інвестиціями «Влада - Промтекст», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Погрібна Тетяна Петрівна про визнання іпотечного договору недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

У ciчнi 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Золоті Ворота» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №11-064 від 29.04.2011 року, укладеного між банком та відповідачами.

В обґрунтування позову посилався на те, що між АКБ «Золоті ворота» , назву якого було змінено на ПАТ «Банк Золоті ворота» з 14.05.2010, та Українсько-Американським спільним підприємством з іноземними інвестиціями «ВЛАДА-ПРОМТЕКС» ( позичальник) 05.09 2008 року був укладений договір № 508 на кредитну лінію (невідновлювальну) з подальшими змінами. За умовами цього договору банк за наявності вільних кредитних ресурсів зобов'язався надати позичальнику кредит у рамках кредитної лінії у poзмipi, що не перевищує 1 202168.00 доларів США ( ліміт), 328019 євро (ліміт), 247503.00 грн. (ліміт), а позичальник зобов'язується на умовах, передбачених договором, повернути у строк не пізніше 10.08.2011 року кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та в розмірах, передбачених пунктом 1.1 кредитного договору.

29.04.2011 року для забезпечення виконання вимог позичальника за вказаним кредитним договором з усіма додатками до нього, 29.04.2011 року між АКБ «Золоті ворота» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 був укладений та нотаріально посвідчений іпотечний договір №11-064, в якому предметом іпотеки було визначено нерухоме майно - п'ятикімнатна квартира №10 загальною площею 227.4 кв.м, що розташована в АДРЕСА_1.

Банк свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором виконав у повному обсязі, а позичальник порушив умови договору щодо строків повернення кредиту та сплати процентів, у зв'язку з чим станом на 20.01.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 27222659,44 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом складає 1173349.42 доларів США (еквівалент 18547999.04 грн.); заборгованість за відсотками - 353 134,72 доларів США (еквівалент 5582260.78 грн.), пеня за кредитом в сумі 2441210.32 грн., пеня за відсотками 651189.29 грн.

На підставі викладеного та згідно п.2.1.2 іпотечного договору №11-064 від 29.04.2011 року, позивач просив в рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором ( з подальшими змінами) звернути стягнення на вищевказане іпотечне нерухоме майно, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання права ПАТ «Банк Золоті Ворота» на продаж предмета іпотеки від свого імені будь - якій особі- покупцеві iз застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, визначеною за згодою сторін, або _ на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, діючи в інтересах малолітнього сина ОСОБА_6, вищевказані позовні вимоги не визнали та 19 березня 2015 року звернулись до суду із зустрічним позовом про визнання іпотечного договору недійсним, посилаючись на те, що на час укладання оспорюваного іпотечного договору в квартирі АДРЕСА_1 був зареєстрований та фактично проживав з дня народження їх малолітній син ОСОБА_6, а оскільки дозволу органу опіки та піклування для укладання договору ними отримано не було, просили визнати цей договір недійсним.

Сторони взаємних вимог не визнали, просили задовольнити заявлені ними вимоги.

Рішенням Київського районного смуду міста Харкова від 20 травня 2015 року позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Золоті Ворота» задоволено.

Звернуто стягнення на нерухоме майно ОСОБА_3, ОСОБА_4, а саме: п'ятикімнатну квартиру загальною площею 227,4 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 що належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 05.12.2002 року, виданого Київською районною у місті Харкові радою та становить предмет іпотеки за іпотечним договором № 11-064 від 29.04.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. за реєстровим №997 на користь ПАТ «Банк Золоті Ворота» в рахунок погашення заборгованості Українсько-Американського спільного підприємства з іноземними інвестиціями «ВЛАДА-ПРОМТЕКС» за кредитним договором №508 на кредитну лінію (не відновлювальну), з урахуванням вcix змін до нього, в загальному розмірі 27222659,44 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом складає 1173349.42 доларів США (еквівалент 18547999.04 грн.); заборгованість за відсотками - 353 134,72 доларів США (еквівалент 5582260.78 грн.), пеня за кредитом в сумі 2441210.32 грн., пеня за відсотками в сумі 651189.29 грн., визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання права ПАТ «Банк Золоті Ворота» на продаж предмета іпотеки від свого імені будь - якій особі- покупцеві iз застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, визначеною за згодою сторін або на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в poзмipi 3654 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_6 про визнання іпотечного договору недійсним - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та преставник ОСОБА_3 - ОСОБА_8, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими,порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати це рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення їх позову про визнання недійсним іпотечного договору №11-064 від 29 квітня 2011 року та відмову у задоволенні позову про звернення стягнення на іпотечне майно - належну їм квартиру.

Зазначають, що районним судом порушені вимоги ст.ст. 10,26,38,74,158,169 ЦПК України, та не перевірялися обставини невиконання або неналежного виконання умов кредитного договору Українсько-Американським спільним підприємством з іноземними інвестиціями «ВЛАДА-ПРОМТЕКС» - боржником за кредитним договором, оскільки відсутнє будь-яке судове рішення про стягнення з боржника цієї заборгованості, не перевірений розмір кредитної заборгованості, строки її внесення та застосування строку позовної давності, а також не враховано, що ця юридична особа знаходиться в стадії банкрутства та ліквідації.

Вказують, що в резолютивній частині оскаржуваного рішення відсутнє посилання на початкову ціну реалізації предмета іпотеки, вартість якої значно нижче, ніж заборгованість Українсько-Американського спільного підприємства з іноземними інвестиціями «ВЛАДА-ПРОМТЕКС» за вказаним кредитним договором.

Посилаються також на те, що при оформленні іпотечного договору вони не приховували від АТ «Банк Золоті ворота» наявність у них малолітньої дитини, яка проживає разом з ними в квартирі, що стала предметом іпотеки, про що свідчили дані їх паспортів, а зняття дитини з реєстрації місця знаходження цієї квартири 28.04.2011 року ( за день до укладення іпотечного договору) та подальша його реєстрація у лютому 2012 року в цій квартирі є порушенням прав та інтересів дитини і відбулася під тиском працівників банку.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної

скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Золоті Ворота», суд першої інстанції виходив з того, що боржник за кредитним договором - Українсько-Американське спільне підприємство з іноземними інвестиціями «ВЛАДА-ПРОМТЕКС» не виконало свої зобов'язання за кредитним договором, допустило заборгованість в загальній сумі 27222659,44 грн., тому кредитор та іпотекодержатель на підставі ст.ст. 33,39 Закону України «Про іпотеку» вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - належну ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартиру, на яку їх дитина права власності не має, а відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що при укладання іпотечного договору права неповнолітньої дитини не порушені.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені з порушенням вимог матеріального права та не відповідають обставинам справи.

Як свідчать останні АКБ «Золоті ворота» , назву якого було змінено на ПАТ «Банк Золоті ворота» з 14.05.2010, та Українсько-Американським спільним підприємством з іноземними інвестиціями «ВЛАДА-ПРОМТЕКС» ( позичальник) 05.09 2008 року був укладений договір № 508 на кредитну лінію (невідновлювальну) з подальшими змінами. За умовами цього договору банк за наявності вільних кредитних ресурсів зобов'язався надати позичальнику кредит у рамках кредитної лінії у poзмipi, що не перевищує 1 202168.00 доларів США ( ліміт), 328019 євро (ліміт), 247503.00 грн. (ліміт), а позичальник зобов'язується на умовах, передбачених договором, повернути у строк не пізніше 10.08.2011 року кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та в розмірах, передбачених пунктом 1.1 кредитного договору.

Банк свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором виконав у повному обсязі, а позичальник порушив умови договору щодо строків повернення кредиту та сплати процентів, у зв'язку з чим станом на 20.01.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 27222659,44 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом складає 1173349.42 доларів США (еквівалент 18547999.04 грн.); заборгованість за відсотками - 353 134,72 доларів США (еквівалент 5582260.78 грн.), пеня за кредитом в сумі 2441210.32 грн., пеня за відсотками 651189.29 грн., яка боржником не погашена.

29.04.2011 року для забезпечення виконання вимог позичальника за вказаним кредитним договором з усіма додатками до нього, 29.04.2011 року між АКБ «Золоті ворота» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 був укладений та нотаріально посвідчений іпотечний договір №11-064, в якому предметом іпотеки було визначено належне подружжю на підставі свідоцтва про право власності від 05.12.2002 року нерухоме майно - п'ятикімнатна квартира №10 загальною площею 227.4 кв.м, що розташована в АДРЕСА_1.

Як зазначали ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в суді першої інстанції та підтвердив представник ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційної інстанції син подружжя ОСОБА_9 2001 року народження з дня свого народження проживає з батьками в вищезазначеній квартирі, яка є єдиним місцем його проживання, і адреса якого зазначена й в особовій справі шкільного закладу, де він навчається.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з п.1 ч.2 ст.177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки і піклування поміж іншого вчиняти такі правочини щодо її майнових прав, як укладення договорів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, у тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири, відмовлятися від майнових прав дитини.

Аналогічне, але дещо розширене положення міститься в ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. №2402-III, згідно якого батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Частиною 4 ст.12 Закону України №2623-IV від 02.06.2005 року « Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» передбачено, що для здійснення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Верховним Судом України в ухвалі від 23.07.2008 зазначено, що право користування майном члена сім'ї власника житла пов'язано з моментом здійснення реєстрації за місцем проживання особи (рішення №2270896 в ЄДРСР).

Зазначене було закріплене на нормативному рівні тільки з 2012 року. Так, пп.1.9, 1.10 гл.2 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами (затвердженого наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Мінюсті України 22.02.2012 за №282/20595) передбачено, що з метою перевірки відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування відчужуваними житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною нотаріус вимагає подання йому довідки про склад сім'ї житлово-експлуатаційної організації, квартального комітету або іншого уповноваженого органу з питань реєстрації місця проживання. У разі виявлення з поданих відчужувачем документів, що право власності або право користування відчужуваним житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною мають малолітні чи неповнолітні діти або недієздатні чи обмежено дієздатні особи, нотаріус повинен витребувати у відчужувача дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину у формі витягу з рішення відповідної районної, районної в м.Києві та м.Севастополі державної адміністрації, відповідного виконавчого органу міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Однак під час укладання та нотаріального посвідчення іпотечного договору № 11-064 від 29.04.2011 року нотаріус, який перевіряв паспортні дані ОСОБА_4 та ОСОБА_3, де містилися дані про наявність у них малолітньої дитини, не витребував від іпотекодавців дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину, витребувавши тільки довідку з місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, де зазначено, що їх неповнолітня дитина зареєстрована в іпотечній квартирі з 01.02.2001 року та була знята з реєстрації свого місця проживання 28 квітня 2011 року, тобто за день укладання та нотаріального посвідчення договору.

Представник ПАТ «Банк Золоті Ворота» також був ознайомлений з вищевказаною довідкою КП «Жилкомсервіс», однак не перевірив відповідно до ч.2 ст.177 СК України наявність у батьків малолітньої дитини ОСОБА_6 права відмовлятися від майнових прав дитини та права на вчинення такого правочину без дозволу органу опіки і піклування

Тому, незважаючи на те що дитина була знята з реєстрації місця проживання в переданій в іпотеку квартирі, її право на користування цим житлом виникло з моменту народження відповідно до стст.150, 155, 156 Житлового кодексу Української РСР та стст.331, 402, 405 ЦК України.

Зазначені дії сторін іпотечного договору всупереч вимог ч. 7 ст. 7 СК Українипорушили майнові права неповнолітньої дитини ОСОБА_6

За змістом ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодерження в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину

Відповідно до ч.6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У зв'язку з чим колегія суддів вважає, що вищевказаний іпотечний договір,

предметом якого є нерухоме майно, право користування яким має неповнолітній ОСОБА_6, був укладений сторонами всупереч вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» без відповідного на це дозволу органу опіки та піклування. Звернення стягнення на іпотечне нерухоме майно - зазначену вище квартиру, яка є єдиним житлом неповнолітнього ОСОБА_6, може унеможливити його користування цим нерухомим майном в подальшому .

У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що зустрічний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4., заявлений в інтересах неповнолітнього сина, ґрунтується на законі та матеріалах справи, тому підлягає задоволенню шляхом визнання недійсним іпотечного договору № 11-064 від 29.04.2011 року, а позовні вимоги Уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Золоті Ворота» про звернення стягнення на предмет іпотеки за цим договором задоволенню не підлягають.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням вимог ст. 309 ЦПК України, воно підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303,304, п. 2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 20 травня 2015 року скасувати.

В задоволенні позову Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4, діючих в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_6 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Золоті Ворота» треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Українське - американське спільне підприємство з іноземними інвестиціями «Влада - Промтекс», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Погрібна Тетяна Петрівна про визнання іпотечного договору недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним іпотечний договір № 11-064 від 29 квітня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 997.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: