УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів:Ізмайлової Т. Л., Кадєтової О.В., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зміну розміру аліментів на неповнолітніх дітей, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 06 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про зміну розміру аліментів на неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що рішенням Рівненського міського суду від 11 вересня 2009 року з ОСОБА_6 на її користь стягнуто аліменти на утримання синів в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 26 травня 2009 року і до досягнення дітьми повноліття.

Позивач вважає, що оскільки дохід відповідача є мінливим та нерегулярним, частину доходу відповідач отримує в натурі, тому просить суд змінити розмір аліментів, а саме стягнути з ОСОБА_6 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 700,00 грн щомісяця на кожну дитину до їх повноліття.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 06 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задвоволено частково.

Змінено розмір аліментів, визначений рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 вересня 2009 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на утримання кожного з неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі по 500 грн щомісячно.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6 просить зазначене рішення апеляційної інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що наявні підстави передбачені ст. 192 СК України для зміни розміру аліментів, оскілки незважаючи на те, що відповідач працює головним державним інспектором з охорони праці Територіального управління Держгірпромнагляду у Рівненській області, його доходи, через систематичні перебування у відпустках без збереження заробітної плати, носять нерегулярний та мінливий характер.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду апеляційної інстанції, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 11 вересня 2009 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання синів ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 26 травня 2009 року і до досягнення ними повноліття.

Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, просила змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, а саме, з частки від доходу відповідача на тверду грошову суму, посилаючись на те, що дохід ОСОБА_6 є мінливим та нерегулярним.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України <nau://ukr/2947-14|st182> при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших підстав, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України <nau://ukr/2947-14|st182>, так і положень ст.ст. 183 <nau://ukr/2947-14|st183>, 184 СК України <nau://ukr/2947-14|st184>.

Частина перша статті 192 СК України <nau://ukr/2947-14|st192> передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" <nau://ukr06> розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 працює головним державним інспектором з охорони праці Територіального управління Держгіпромнагляду у Рівненській області (а. с. 22), тобто є державним службовцем та має постійний заробіток.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що відсутні підстави для зміни розміру аліментів, оскільки відповідач працює та має постійний заробіток, його матеріальне становище суттєво не змінилося з часу винесення рішення Рівненським міським судом від 11 вересня 2009 року про стягнення з нього аліментів в частці від заробітку, доказів того, що відповідач отримує інші доходи немає.

З огляду на вищевикладене судове рішення апеляційного суду про задоволення позовних вимог, не може вважатися законним і обґрунтованим та відповідно до положень ст. 339 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st339> підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 06 березня 2015 року скасувати.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук