Справа № 357/5734/13-ц Головуючий у І інстанції Гапоненко А. П.
Провадження № 22-ц/780/2184/15 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 4 22.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Мережко М.В., Данілова О.М.,

при секретарі: Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділення ? частини будинку зі спорудами в натурі,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому зазначив, що він являється власником 1/2 частини будинку АДРЕСА_1. Власником іншої частини будинку є відповідач ОСОБА_2.

Угоди про спосіб виділення часток в натурі із загального майна не досягнуто, між співвласниками виникають спори про порядок користування і володіння будинком. Користується всім будинком відповідач ОСОБА_2 Тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить виділити йому належну частку в будинку у відповідності до варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд позов задовольнити та провести конкретний розподіл житлового будинку АДРЕСА_1 за варіантом № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2360/14-43 від 17.09.2014 року, який відповідає вимогам діючого законодавства, частки приближені до ідеальних, а також в подальшому надасть можливість провести безперешкодно конкретний розподіл земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти конкретного розподілу будинку, але лише за варіантом № 1 зазначеного висновку судової будівельно-технічної експертизи, який її влаштовує.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділення ? частини будинку зі спорудами в натурі було задоволено.

Проведено конкретний розподіл житлового будинку АДРЕСА_1 за варіантом № 3 таблиці № 6 додатку № 3 (виправлений) висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2360/14-43 від 17.09.2014 року, виділивши співвласнику ОСОБА_2: житлову кімнату 1-7, площею 11,0 кв.м; кухню 1-1, площею 15,60 кв.м; коридор 1-2, площею 3,40 кв.м; коридор 1-6, площею 5,0 кв.м; веранду 1-8, площею 4,40 кв.м; ганок літ «а2», всього 39,40 кв.м, вартістю 28650,00 грн.,

Виділено співвласнику ОСОБА_3: житлову кімнату 1-3, площею 9,90 кв.м; житлову кімнату 1-4, площею 11,20 кв.м; житлову кімнату 1-5, площею 16,50 кв.м, всього 37,6 кв.м, вартістю 26496,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 різницю вартості ідеальних часток по будинку в розмірі 28650 - 26496 = 2154 (дві тисячі сто п'ятдесят чотири) грн.

Роботи та витрати по переобладнанню частин житлового будинку для реального розподілу будинку за вказаним варіантом покласти на сторони.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 документально підтверджені судові витрати з оплати вартості проведеної експертизи в сумі 2460 ( дві тисячі чотириста шістдесят) грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати з оплати судового збору в межах задоволених позовних вимог в сумі 286,50 грн.

Звільнено ОСОБА_3 від сплати судового збору.

Не погоджуючись з висновком, наведеним у рішенні суду, апелянт подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити по справі нове, яким вирішити справу за варіантом 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2360/14-43 від 17.09.2014 року.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги вважає, що вона обґрунтована та підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено дійсні обставини по справі, натомість зроблені протилежні висновки та не застосовано законодавство, яке регламентує правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом першої інстанції було встановлено, що сторони у справі являються співвласниками у рівних частках по 1/2 частині будинку АДРЕСА_1, що підтверджується заповітом, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.07.2009 року, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно і не заперечується сторонами у справі ( а.с.4-6).

На підставі ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою та останні можуть домовитись про порядок володіння та користування даним майном.

Згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна.

Сторони не досягли згоди щодо поділу будинку на двохквартирний, який є можливим з технічної токи зору згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 2360/14-43 від 17.09.2014 року.

Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до п.п. "а" п. 12, п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" та пп. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", при поділі будинку в натурі, що є спільною частковою власністю, суди повинні мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, які відповідають розміру їх часток у приватній власності.

Для визначення можливих варіантів конкретного розподілу зазначеного спірного будинку за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 28.05.2013 року була призначена та проведена судова будівельно-технічна експертиза з висновком якої погодилась відповідач, але не заперечує проти вирішення справи за варіантом № 1 висновку.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2360/14-43 від 17.09.2014 року експертом визначені 3 можливі варіанти поділу спільної частикової власності, які розділити у відповідності до ідеальних часток по 1/2 частині не вбачається за можливе, а можливий розподіл будинку з відхиленням часток та з відступом від вимог нормативної документації, чинної в галузі будівництва (а.с. 62-77).

Вирішуючи питання про вибір варіанту реального поділу будинку, суд першої інстанції виходив з того, що для вирішення цивільного спору між співвласниками поділ домоволодіння повинен бути проведений відповідно до третього варіанту будівельно-технічної експертизи, який максимально відповідає ідеальним часткам з незначним відхиленням, що належать співвласникам, потребує найменших переобладнань будинку та витрат на перебудову приміщень, а також з врахуванням в подальшому можливості розподілу земельної ділянки у відповідності до часток співвласників, за яким у власність ОСОБА_2 слід виділити житлову кімнату 1-7, площею 11,0 кв.м; кухню 1-1, площею 15,60 кв.м; коридор 1-2, площею 3,40 кв.м; коридор 1-6, площею 5,0 кв.м; веранду 1-8, площею 4,40 кв.м; ганок літ «а2», всього 39,40 кв.м, вартістю 28650,00 грн., а співвласнику ОСОБА_3: житлову кімнату 1-3, площею 9,90 кв.м; житлову кімнату 1-4, площею 11,20 кв.м; житлову кімнату 1-5, площею 16,50 кв.м, всього 37,6 кв.м, вартістю 26496,00 грн.,

За вказаним варіантом № 3 розподілу будинку відступ від ідеальних часток становить по площі в житловому будинку: для співвласника ОСОБА_2 (39,40 кв.м) - на 1,8 кв.м більше; для співвласника ОСОБА_3 (37,6 кв.м) - на 1,8 кв.м менше; по вартості житлового будинку: для співвласника ОСОБА_2 (28650,00 грн.) - на 2154,00 грн. більше; для співвласника ОСОБА_3 (26496,00 грн.) - на 2154,00грн. менше.

Зокрема, виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Згідно ст. 152 ЖК України, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку він провадиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради (ст. 152 ЖК України).

Ні позивачем ні відповідачем дії, необхідні для проведення переобладнання спірного житлового будинку, окрім проведення судової будівельно-технічної експертизи, не були проведені.

Отже, висновок суду першої інстанції про забезпечення ізольованого користування квартирами в житловому будинку та про проведення наступних ремонтно-будівельних роботи, а саме: замурування дверних прорізів між приміщеннями 1-6 та 1-5; між приміщеннями 1-6 та 1-3; між приміщеннями 1-2 та 1-3, влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-3 та 1-4 є безпідставним.

Виходячи із вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також; достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

На підставі наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що оскільки рішення суду є незаконним та необґрунтований, а викладені в ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи, то воно повинно бути скасоване з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2015 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділення ? частини будинку зі спорудами в натурі відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: